Номер провадження: 22-ц/813/7036/23 
Справа № 522/12598/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач – заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси,
відповідачі: Одеська міська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний заклад «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В. П. Чкалова» Міністерства охорони здоров`я України,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2023 року у складі судді Федчишеної Т.Ю.,
встановив:
У вересні 2020 року заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державного закладу «Спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій імені В. П. Чкалова» Міністерства охорони здоров?я України, про визнання незаконними та скасування рішень Одеської міської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та договорів купівлі-продажу, скасування реєстрації декларації про готовність об?єкта до експлуатації, скасування рішень державних реєстраторів та знесення житлового будинку.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2023 року позовну заяву заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси залишено без розгляду у зв`язку з несплатою судового збору з розрахунку дійсної вартості спірних земельних ділянок.
Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси оскаржив її до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 17.12.2021 нормативна грошова оцінка земельних ділянок з кадастровим №: 5110137500:47:004:0006 складає 1553684,09 грн., земельної ділянки з кадастровим: 5110137500:47:004:0007 складає 1409824,46 грн., земельної ділянки з кадастровим: 5110137500:47:004:0008 складає 1697543,73 грн. Тобто при зверненні з позовом сплачено судовий збір саме з урахуванням нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, представника відповідача Терновського О.Ю., а також представника Одеської міської ради, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом заявив 25 вимог та просив: визнати незаконними та скасувати рішення Одеської міської ради про вилучення земельних ділянок з постійного користування клінічного санаторію ім. В.П. Чкалова, які знаходяться під об`єктами природно-заповідного фонду України; визнати недійсними державні акти на право власності на вказані земельні ділянки; визнати недійсними договори купівлі-продажу цих земельних ділянок; скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації; скасувати рішення державних реєстраторів про реєстрацію права власності на земельні ділянки; знести житловий будинок та зобов`язати повернути земельні ділянки територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.
До позову прокурором додано листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 17.12.2021 з якого вбачається, що загальна вартість спірних земельних ділянок становить 4 661 052,28 грн.
Відповідно до доданого до позову платіжного доручення від 08.08.2022 вбачається, що позивачем, з урахуванням вказаного листа Головного управління Держгеокадастру, сплачено судовий збір у загальному розмірі 134 451,78 грн. з яких, як зазначено у позові, 54 582 грн. за 22 вимогами немайнового характеру та 69 915,78 грн. за трьома вимогами про повернення майна. 
Ухвалою від 29.09.2022 Приморським районним судом м. Одеси прийнято до розгляду позов прокурора та відкрито провадження у справі.
В подальшому суд першої інстанції, з урахуванням наданих відповідачем ОСОБА_1 звітів про експертну грошову оцінку спірних земельних ділянок від 09.12.2022, за якими ринкова вартість однієї ділянки становить 17 052 530 грн., дійшов висновку, що сплаті підлягає судовий збір за вимогами майнового характеру (повернення майна) у розмірі 767 363,85 грн. та враховуючи частину сплаченого прокурором судового збору за вимоги майнового характеру, Приморський суд м. Одеси ухвалою від 23.05.2023 залишив позов без руху, зобов`язавши позивача доплатити судовий збір у розмірі 687 542,07 грн. 
Суд виходив з того, що лист Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 17.12.2021 не є належним доказом на підтвердження дійсної вартості спірного майна.
Оскільки вимоги ухвали від 23.05.2023 прокурором не були виконані, оскаржуваною ухвалою від 27.06.2023 позов прокурора було залишено без розгляду з посиланням на те, що доказів про іншу вартість спірного майна, ніж та, що вказана у звітах про експертну грошову оцінку від 09.12.2022, наданих ОСОБА_1 , прокурором не надано.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до статті 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
При цьому, закон не визначає конкретних доказів, якими має підтверджуватися дійсна вартість майна, на підставі яких має бути визначена ціна позову та відповідно сума судового збору для сплати.
Згідно із ст. 201 Земельного Кодексу України, грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Експертна грошова оцінка використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.
Встановлено, що на час пред`явлення прокурором позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції погодився з визначеною позивачем ціною позову в частині вимог про повернення спірних земельних ділянок.
Проте, на підставі клопотання представника відповідача ОСОБА_1 суд першої інстанції застосував приписи ч. 11 ст. 187 ЦПК України, залишивши позов без руху з посиланням на неправильність визначення прокурором ціни позову та відповідно несплати судового збору у більшому розмірі, що стало підставою для залишення позову без розгляду у зв`язку з несплатою судового збору у розмірі, визначеному судом першої інстанції за наслідками встановлення судом нової ціни позову.
Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Отже, за змістом указаної норми на стадії після відкриття провадження у справі позовна заява може бути залишена без руху з підстав, якщо заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.
Прокурором при пред`явленні позову зазначено його ціну та розрахунок суми позову, а також надано докази сплати судового збору відповідно до визначеної ним ціни позову, з якою суд погодився.
Порядок стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору з огляду на те, що ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо врегульовано нормою статті 176 ЦПК України. За викладеним у ній правилом стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору здійснюється відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Отже, суд першої інстанції з формальних міркувань залишив позовну заяву без руху та як наслідок залишив без розгляду позовну заяву після відкриття провадження у справі на підставі доказів про оцінку спірного майна, які надав представник відповідача ОСОБА_1 .
Крім того, поза увагою суду залишився факт належної оплати судового збору по іншим 22 вимогам, які також залишені без розгляду без надання оцінки тому, чи можуть вони бути предметом розгляду самостійно. 
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
Європейський суд з прав людини задекларував, що "сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету" ("Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), N 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).
Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 15.11.2023

Головуючий: 
                                       
Судді: