ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 грудня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/2065/23
Головуючий у першій інстанції - Іващенко А. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1408/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,
заявник: ОСОБА_1 ,
заінтересована особа: ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні дитини віком до 18 років, -

                                    У С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду цивільної юрисдикції в порядку окремого провадження з заявою, в якій просив встановити факт перебування на його утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З доводів заявника вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До складу сім`ї заявника також входить дитина дружини від іншого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із заявником та перебуває на його утриманні, оскільки його біологічний батько ОСОБА_5 помер. Заявник, посилаючись на ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», указує, що встановлення факту перебування на його утриманні дитини необхідно з метою підтвердження права на звільнення від призову на військову службу.
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дітей віком до 18 років. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, просить її скасувати, справу направити до Новгород-Сіверського районного суду для продовження розгляду.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення факту перебування на його утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто дитини дружини заявника від іншого шлюбу, у якої біологічний батько помер, а не заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини віком до 18 років, як невірно зазначено судом першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 у встановлений судом строк не надходив.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 09 год. 00 хв 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які належним чином  повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, не з`явилися.
За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вимога ОСОБА_1 пов`язана з публічно-правовими відносинами заявника з державою щодо права на звільнення у разі мобілізації на військову службу, тобто не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, а отже, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
З матеріалів справи вбачається, з 20 грудня 2013 року ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 20 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 4).
ОСОБА_7 являється матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батьком - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 26 серпня 2008 року управлінням юстиції Сумської області (а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, що засвідчено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , що видано Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с. 5).
Як свідчить копія акту обстеження житлово-побутових умов від 26 червня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 проживає чотири особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 3).
Звернувшись в порядку цивільного судочинства з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 указував, що встановлення факту перебування на його утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно для підтвердження права на звільнення від призову на військову службу.
Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначено главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.
Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: 
- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;
- чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Заявник просив встановити факт перебування на його утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для підтвердження права на звільнення від призову на військову службу на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. 
Частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 зазначила, що суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні його певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення. Недопустиме ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. 
Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявлена ОСОБА_1 вимога не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, і заявник на це не посилається в апеляційній скарзі, її належить розглядати виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішень (дій) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у разі відмови у звільненні від призову на військову службу на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як чоловіка, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.
Установивши, що правова мета звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту щодо перебування на його утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , породжує для заявника підстави для звільнення від призову на військову службу на підставі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такі вимоги пов`язані з проходженням військової служби, тобто є публічно-правовими відносинами заявника з державною чи її органами, а отже не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції невірно визначено, який факт просив встановити ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані. Помилкове зазначення в ухвалі  про те, що заявник просив встановити факт самостійного виховання дітей віком до 18 років, не свідчить про її  незаконність. Зазначене указує на те, що судом першої інстанції допущено описку, яка відповідно до положень ст. 269 ЦПК України може бути виправлена судом з власної ініціативи або за заявою учасників справи. У апеляційного суду не викликає сумнівів те, що предметом перевірки для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі була саме заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування дитини на утриманні заявника. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження у справі вірно застосовані норми чинного цивільного процесуального права, ухвала постановлена з додержанням вимог закону, і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2023 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року.

Головуюча:                                                                     Н.В. Шитченко

Судді:                                                                              Н.В. Висоцька

                                                                                         О.І. Онищенко