ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6315/23 Справа № 202/3188/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г.В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Максюти Ж.І.
суддів - Барильської А.П., Городничої В.С.
за участю секретаря - Ніколиної А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  - адвоката Бутенко Ольги Анатоліївни на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір про відступлення прав вимоги. За умовами даного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за кредитним договором №8/2007/840-к/809-Н від 02.03.2007 укладеним мiж ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» та договорами забезпечення, у тому числі за договором іпотеки № 890/1-Н від 02.03.2007 року, укладеним мiж ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра». Відповідно до умов договору іпотеки № 490/1-Н від 28.09.2006 року предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 . З інформаційної довідки стало відомо, що на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2016 по цивільній справі № 202/6198/15-ц, провадження №2/0202/909/2016 було припинено обтяження на предмет іпотеки, а право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за ОСОБА_3 . В подальшому 19.05.2016 мiж ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . 26.12.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .
Наголошував, що відповідно до наданої відповіді суду, цивільна справа в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не зареєстрована та не перебувала. Отже, рішення суду на підставі якого було припинено обтяження на предмет іпотеки та перереєстровано право власності на іншу особу, підроблено. В ході протиправних дій невідомих осіб було перереєстровано право власності на без згоди іпотекодержателя та кредитора, тим самим було здійснено порушення прав кредитора та іпотекодержателя щодо унеможливлення стягнення з боржника грошових коштів шляхом звернення стягнення на майно.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження – задоволено.
Скасовано в Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію припинення іпотеки здійснену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. внесені відомості 12.05.2016, індексний номер рішення: 29573381 та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію державну припинення обтяження здійснену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В. внесені відомості 12.05.2016, індексний номер рішення: 29572864 внесених на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2016, винесеного по цивільній справі №202/6198/15-ц (провадження № 2/0202/909/2016) щодо квартири АДРЕСА_1 .
Поновлено в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки № 809/1-Н, реєстровий № 816, виданий 02.03.2007 приватним нотаріусом міського нотаріального округу Петренко К.В. та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження підстава обтяження договір іпотеки № 809/1-Н, реєстровий № 146, виданий 02. 03.2007 приватним нотаріусом міського нотаріального округу Петренко К.В. щодо квартири АДРЕСА_1 .
Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 29557536 від 11.05.2016.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19.05.2016, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., зареєстровано за реєстровим №260 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 29666972 від 19.05.2016 року.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 26.12.2016, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В., зареєстровано за реєстровим №3402 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 33183918 від 26.12.2016.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Не погодившись із рішенням суду, представник ОСОБА_1  - адвокат Бутенко О.А. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,  просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позивних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
Вважає, що оскаржуване рішення винесене з неповним з`ясуванням обставин справи, оскільки судом не з`ясовано чи була погашена заборгованість станом на день винесення рішення, чи існує взагалі заборгованість по кредитному договору, укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ КБ “Надра”.
Матеріали справи не містять виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 по кредитному договору, оскільки зобов`язання можливо було виконане.
Крім того, суд не було враховано строки позовної давності на момент укладення договору про відступлення права вимоги між ПАТ КБ “Надра” та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
У відзиві ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін., оскільки рішення суду першої інстанції було винесено при повно та всебічно з`ясованих обставинах справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судом встановлено, що 17 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги. За умовами даного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за кредитним договором №8/2007/840-к/809-Н від 02.03.2007, який укладено мiж ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» та договорами забезпечення, у тому числі за договором іпотеки № 890/1-Н від 02.03.2007 року, який укладено мiж ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра». Відповідно до умов договору іпотеки № 490/1-Н від 28.09.2006 предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 272046906 від 27.08.2021 на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2016 по цивільній справі № 202/6198/15-ц, провадження №2/0202/909/2016 було припинено обтяження на предмет іпотеки, а право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за ОСОБА_3 .
19.05.2016 мiж ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., зареєстровано за реєстровим №260. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29666972 від 19.05.2016, номер запису про право власності: 14573446.
26.12.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В., зареєстровано за реєстровим № 3402. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 33183918 від 26.12.2016, номер запису про право власності: 18307973.
Згідно листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська вих. № 7972/2021 від 19.05.2021 та відомостям автоматизованої системи документообігу суду цивільна справа № 202/6198/15-ц у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не перебувала та рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2016 по справі № 202/6198/15-ц відповідно не приймалось.
Задовольняючи позовні вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що іпотеку та обтяження припинено без згоди іпотекодержателя, на підставі рішення суду по справі, яка не перебувала в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, відповідачі набули право власності на нерухоме майно без достатніх правових підстав, договори купівлі-продажу мають бути визнані недійсними із скасуванням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації прав власності за відповідачами. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним не вимагається.
Таким чином, у статті 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).
За змістом частини першої статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавецьмає право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак він не має права без згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки.
Частиною третьою статті 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом не з`ясовано чи була погашена заборгованість станом на день винесення рішення, чи існує взагалі заборгованість по кредитному договору, укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ КБ “Надра”, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки в порушення ст.ст. 77, 81 ЦПК України не надано доказів на спростування заборгованості за кредитним договором у ОСОБА_4 , а також не надано і рішення суду, яким відбулося зняття обтяження та іпотеки в Державному реєстрі щодо спірного майна.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Щодо строків позовної давності, які не було враховано судом першої інстанції, на момент укладення договору про відступлення права вимоги між ПАТ КБ “Надра” та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», то ці доводи також колегія суддів не бере до уваги, оскільки зобов`язання за кредитним договором №8/2007/840-К/809-Н від 02.03.2007 року, який було укладено між ОСОБА_4 та ВАТ КБ “Надра” не припинені.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнається. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропуск позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.
За загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду в іншому судовому провадженні про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється». 
Доводи апеляційної скарги щодо не повідомлення ОСОБА_1 про час та день розгляду справи спростовуються зібраними матеріалами справи і не заслуговують на увагу, оскільки суд належним чином виконав свій обов`язок і повідомляв ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи.
Якщо судову повістку про виклик направлено судом за поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судову повістку повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи. ЦПК України не передбачено обов`язок суду повторно направляти на адреси учасників справи процесуальні документи, які раніше вже повернулися до суду з відміткою про неможливість вручення.
У нашому випадку суд надсилав відповідачеві судові повістки, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Інші доводи апелянта зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно, понесені апелянтом судові витрати при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бутенко Ольги Анатоліївни - залишити без задоволення.
Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                          Ж.І. Максюта 

Судді:                  А.П. Барильська

В.С. Городнича