ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
06 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 567/927/22
провадження № 61-9817св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Агро»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 08 листопада 2022 року у складі судді Василевич О. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 01 червня 2023 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Боймиструк С. В., Шимків С. С.,
 
Короткий зміст позовних вимог
1.            У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (далі - ТОВ «Західна агровиробнича компанія»), товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Агро» (далі - ТОВ «Захід Агро») про скасування рішення державного реєстратора та повернення земельної ділянки.
2.            Позовна заява мотивована тим, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5624287600:09:001:0008, площею 3,61 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 065801 від 24 червня 2008 року.
3.            У вересні 2021 року з відомостей, одержаних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна йому стало відомо, що відносно належної йому вищевказаної земельної ділянки без його відома та участі було укладено додаткову угоду від 02 серпня 2018 року до договору оренди землі щодо земельної ділянки площею 3,61 га, кадастровий номер 5624287600:09:001:0008, та право оренди такої земельної ділянки на підставі рішення державного реєстратора (індексний номер 42828252) 04 вересня 2018 року зареєстровано за новим орендарем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та змінено строк оренди землі на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди.
4.            Вказував, що вищевказану додаткову угоду до договору оренди землі він особисто не укладав, та інших осіб на їх укладення не уповноважував, з ним як з власником земельної ділянки не узгоджувались умови вищевказаної додаткової угоди, та її примірник він не отримував, а відтак вважає її неукладеною.
5.            Зазначав, що наразі ТОВ «Західна агровиробнича компанія» користується належною йому земельною ділянкою без достатніх правових підстав, чим порушує його права на користування та розпорядження належним йому майном.
6.            Враховуючи наведене просив суд: скасувати рішення державного реєстратора КП «Архітектор» Дубенської міської ради Рівненської області Антонюк І. І. (індексний номер рішення 42828252) про державну реєстрацію права оренди належної йому земельної ділянки площею 3,61 га, кадастровий номер 5624287600:09:001:0008, призначеної для ведення особистого селянського господарства та розташованої на території Тесівської сільської ради Рівненського (колишнього - Острозького) району Рівненської області, на підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 02 серпня 2018 року з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» (номер запису про інше речове право 6560405 (спеціальний розділ), з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо земельної ділянки площею 3,61 га, кадастровий номер 5624287600:09:001:0008;
зобов`язати відповідача повернути належну йому земельну ділянку площею 3,61 га, кадастровий номер 5624287600:09:001:0008, призначену для ведення особистого селянського господарства та розташовану на території Тесівської сільської ради Рівненського (колишнього - Острозького) району Рівненської області.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
7.            Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 08 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 01 червня 2023 року, позов задоволено.
8.            Зобов`язано ТОВ «Західна агровиробнича компанія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер 5624287600:09:001:0008, площею 3,61 га, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області.
9.            Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди належної ОСОБА_1 спірної земельної ділянки за ТОВ «Західна агровиробнича компанія», з одночасним припиненням права оренди відповідача за зазначене майно. Здійснено розподіл судових витрат.
10.         Вирішено питання щодо  судових витрат.
11.         Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили із того, що оспорювана додаткова угода від 02 серпня 2018 року до договору оренди землі від 04 липня 2013 року позивачем не укладалася, істотні та інші умови вищевказаної додаткової угоди до договору оренди землі з ним, як з власником земельної ділянки, не узгоджувались, а ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не довів у встановленому законом порядку законності підстав користування належною позивачу земельною ділянкою, якою він продовжує користуватися, чим порушується право ОСОБА_1 на користування та розпорядження належним йому майном.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
12.         У липні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Західна агровиробнича компанія»
13.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
14.         Відповідно до розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2023 року № 1365/0/226-23 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 листопада 2023 року справу призначено судді-доповідачеві.
15.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16.         У касаційній скарзі ТОВ «Західна агровиробнича компанія», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог.
17.         Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц, від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17, від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц, від 19 грудня 2022 року у справі № 670/1088/18, від 26 квітня 2023 року у справі № 192/1903/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
18.         Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, оскільки суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази; необґрунтовано відхили клопотання про витребування доказів, встановили обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів(пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
19.         Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів ґрунтуються на доводах позивача, викладених в позовній заяві, та факту ненадання відповідачем доказів на спростування тверджень позивача.
20.         Проте, вважає, вказані висновки є помилковими, оскільки належним доказом у вказаній справі, на думку заявника, є висновок експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи підпису позивача на додатковій угоді від 02 серпня 2018 року, проте такий висновок відсутній у матеріалах справи, позивач не звертався із клопотанням про проведення вказаної експертизи.
21.         Вказує, що матеріали справи містять докази наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем, на що суди не звернули уваги.
22.         Також зазначає, що суди протиправно відмовили у задоволенні клопотання про витребування доказів.
23.         Суди протиправно відмовили у прийнятті наданих товариством доказів сплати орендної плати.
24.         Таким чином, посилається на те, що договір оренди та додаткова угода фактично виконувалися сторонами, зокрема, позивач отримував орендну плату за користування товариством земельною ділянкою, відсутні підстави вважати додаткову угоду неукладеною.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
25.         У вересні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» від ОСОБА_1 , у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
26.          ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,61 га, кадастровий номер 5624287600:09:001:0008, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території колишньої Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 065801 від 24 червня 2008 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 вересня 2021 року.
27.         04 липня 2013 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «Захід Агро» (орендар) був укладений договір оренди землі № б/н терміном на 5 років та після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, про що повинен не пізніше 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про свій намір продовжити дію договору.
28.         Відповідно до інформаційної довідки № 273140398 від 03 вересня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державним реєстратором Костопільського районного управління юстиції Рівненської області Марчуком Т. Д. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 серпня 2014 року (індексний номер 14908185) право оренди належної позивачу вищевказаної земельної ділянки було зареєстровано за ТОВ «Захід Агро» та підставою для реєстрації права оренди такої земельної ділянки вказано договір оренди землі № б/н від 04 липня 2013 року, укладення якого сторонами не оспорюється.
29.         04 вересня 2018 року державним реєстратором КП «Архітектор» Дубенської міської ради Рівненської області Антонюк І. І. на підставі рішення про державну реєстрацію (індексний номер 42828252) зареєстровано зміни до речового права, згідно яких було зареєстровано перехід права оренди вищевказаної земельної ділянки від ТОВ «Захід Агро» до ТОВ «Західна агровиробнича компанія», а також змінено строк дії договору оренди землі від 04 липня 2013 року - з 5 на 7 років, орендодавцем якої вказано позивача ОСОБА_1 , та підставою для реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зазначено додаткову угоду №б/н від 02 серпня 2018 року до договору оренди землі.
Позиція Верховного Суду
30.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
31.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
32.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
33.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
34.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
35.         Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
36.         Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
37.         Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
38.         Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».
39.         Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.
40.         Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
41.         Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України «Про оренду землі»).
42.         Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
43.         Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина перша статті 206 ЦК України).
44.         Частиною першою статті 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
45.         Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (укладення договору оренди землі від 04 липня 2014 року), договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
46.         Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
47.         Звертаючись до суду з позовом у справі, яка переглядається в касаційному порядку, ОСОБА_1 , який є власником спірної земельної ділянки, оспорював факт укладення додаткової угоди до договору оренди землі, укладеної 02 серпня 2018 року, на підставі якої за відповідачем зареєстроване право оренди цієї земельної ділянки.
48.         Відповідно до абзацу 1 частини першої, абзацу 1 частини другої статті 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
49.         Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
50.         Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
51.         Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
52.         Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга статті 95 ЦПК України).
53.         Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
54.         Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
55.         Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17).
56.         З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просив суд витребувати у відповідачів докази укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 02 серпня 2018 року щодо належної йому земельної ділянки.
57.         Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 03 серпня 2022 року, серед іншого, зобов`язано ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ТОВ «Захід Агро» надати докази укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 02 серпня 2018 року шляхом надання оригіналів цих документів. Витребувані докази необхідно було надати суду до 22 серпня 2022 року.
58.         Однак вимоги ухвали Острозького районного суду Рівненської області від 03 серпня 2022 року залишились невиконаними.
59.         Листом від 29 серпня 2022 року суд першої інстанції, з роз`ясненням положень частин сьомої, восьмої статті 84 ЦПК України, повідомив ТОВ «Західна агровиробнича компанія», ТОВ «Захід Агро» про те, що вимоги ухвали суду від 03  серпня 2022 року залишились невиконаними, витребувані документи до суду не надійшли.
60.         Повідомлено про необхідність виконання вимог ухвали суду до 12 вересня 2022 року.
61.         Повторно листом від 22 вересня 2022 року суд першої інстанції, з роз`ясненням положень частин сьомої, восьмої статті 84 ЦПК України, повідомив ТОВ «Західна агровиробнича компанія», ТОВ «Захід Агро» про те, що вимоги ухвали суду від 03  серпня 2022 року залишились невиконаними, витребувані документи до суду не надійшли.
62.         Повідомлено про необхідність виконання вимог ухвали суду до 28 вересня 2022 року.
63.         28 вересня 2022 року до місцевого суду надійшов відзив на позовну заяву від ТОВ «Західна агровиробнича компанія», у якому, серед іншого, вказано, що товариство не мало можливості подати до суду договори оренди землі та додатків угоди, докази виплати орендної плати позивачу, оскільки оригінали цих документів перебували за межами Рівненської області, без можливості доступу до них, що підтверджується відповідною довідкою. Також у відзиві зазначено, що товариство надає суду копію договору оренди землі, проте оригінал вказаного договору та примірник додаткової угоди не може надати у зв`язку з їх відсутністю.
64.         Суди встановили, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не спростувало доводів позивача про неукладення та непідписання ним додаткової угоди до договору оренди землі від 02 серпня 2018 року і не довело законності підстав користування належною позивачу земельною ділянкою.
65.         Відповідно до частини десятої статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
66.         Ні на запит позивача, ні на виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не надало оригіналів оспорюваного правочину, не зазначило поважних причин неможливості його надання, водночас не виявляло наміру надати такі докази в майбутньому (після того, як відпадуть обставини, які зумовлюють неможливість їх подання).
67.         Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно визначився із характером спірних правовідносин, надав належну правову оцінку поданим сторонам доказам, а також поведінці сторін спору та з урахуванням встановленого факту ухилення відповідача від виконання вимог ухвали суду про витребування доказів (які відсутні у позивача та можуть знаходитися лише у відповідача), необхідних для об`єктивного вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
68.         Схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 567/1471/21 та від 04 жовтня 2023 року у справі № 567/635/22.
69.         Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
70.         Суди правильно застосували норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустили порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржених судових рішень, тому доводи касаційної скарги з цього приводу є безпідставними.
71.         В контексті доводів касаційної скарги щодо не урахування судами попередніх інстанцій наявності між сторонами фактичних договірних правовідносин, отримання позивачкою орендної плати за користування спірною земельною ділянкою, колегія суддів звертає увагу на відсутність у матеріалах справи належним чином поданих доказів на підтвердження зазначеного, оскільки додання до відзиву на позову заяву копії платіжного доручення від 22 жовтня 2020 року не свідчить про наявність договірних правовідносин між сторонами.
72.         Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій, в загальному зводяться до переоцінки доказів.
73.         Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
74.         Висновки судів, з урахуванням встановлених у цій справі обставин справи щодо ухилення відповідача від подання доказів, необхідних для об`єктивного вирішення спору, невиконання з неповажних причин вимог ухвали суду про витребування доказів, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі, а також практиці вирішення подібних спорів.
75.         Інші наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлених обставин справи та зводяться виключно до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте в силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
76.             Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
77.             Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» залишити без задоволення.
2.            Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 08 листопада 2022 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 01 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович