ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" жовтня 2023 р.           Справа№ 911/543/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Хрипуна О.О.
суддів:            Тищенко О.В. 
          Гончарова С.А. 
 
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр"
на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2023
(повний текст рішення складено і підписано 21.06.2023)
у справі № 911/543/23 (суддя Грабец С.Ю.)
за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
до Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях
про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач, ДП    "Міжнародний аеропорт "Бориспіль") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" (далі - відповідач, ДП "Український авіаційний метеорологічний центр", скаржник) про стягнення заборгованості в сумі 27 111, 36 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору оренди № 1766 індивідуального визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.02.2016.
Рішенням Господарського суду Київської області від 07.06.2023 у справі № 911/543/23 позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 17,56 грн пені; 3,10 грн трьох процентів річних; 2 046,00 грн витрат на сплату судового збору.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що у період з жовтня 2021 до грудня 2021 нарахування орендної плати, згідно з договором № 1766 від 01.02.2016, підлягало у розмірі 50 % від суми нарахованої орендної плати, відтак, борг відповідача перед позивачем по сплаті орендної плати в сумі 15 529,48 грн відсутній, що підтверджується платіжними інструкціями № 3430 від 23.11.2021, на суму 5 385,57 грн, № 3497 від 14.12.2021, на суму 5 071,97 грн, та № 3575 від 14.01.2022, на суму 5 071,97 грн, копії яких долучені до матеріалів справи.
Також судом першої інстанції зазначено, що розмір пені за прострочення сплати відповідачем орендної плати за жовтень 2021, враховуючи період заборгованості з 16.11.2021 до 22.11.2021, суму боргу в розмірі 5 385,57 грн, облікову ставку Національного банку України, що становила 8,50%, складає 17,56 грн (за розрахунком суду), які підлягають стягненню.
Водночас судом першої інстанції встановлено, що період з 16.11.2021 до 22.11.2021, від суми заборгованості 5 385,57 грн, становить менше місяця, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 4 344,91 грн суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, задоволенню не підлягає.
Також судом першої інстанції на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України стягнуто з відповідача на користь позивача 2 046,00 грн витрат на сплату судового збору.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Український авіаційний метеорологічний центр" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати в частині стягнення судового збору у сумі 2 046,00 грн та ухвалити нове рішення в цій частині, стягнувши з відповідача 2,05 грн.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що враховуючи розмір задоволених позовних вимог, а саме 17,56 грн пені та 3,10 грн 3% річних, що складає 20,66 грн, скаржник вважає непропорційним покладення судових витрат у розмірі 2 046,00 грн судового збору на останнього.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2023 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/543/23; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2023 у справі № 911/543/23 до надходження даної справи з суду першої інстанції.
03.08.2023 супровідним листом № 02-04/911/543/23 від 02.08.2023 матеріали справи № 911/543/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_1 , відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Гончарова С.А., Тищенко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2023 прийнято справу № 911/543/23 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Гончарова С.А., Тищенко О.В. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2023 у справі № 911/543/23. Справу № 911/543/23 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2023 вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
11.08.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що судом першої інстанції цілком обґрунтовано та правомірно було застосовано ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.
16.08.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якої останній зазначає, що для застосування ч. 9 ст. 129 ГПК України не достатньо самого лише посилання на статтю.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 01.02.2016 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та державним підприємством Український авіаційний метеорологічний центр був укладений договір оренди №1766 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - договір №1766).
Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області була змінена назва на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб    підприємців та громадських формувань.
Згідно з п. 1.1 договору, третя особа передає, а відповідач приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення №11, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.55.НЛТНПД055 (далі - майно), загальною площею 20,7 кв.м, розміщене на четвертому поверсі будівлі аеровокзалу терміналу "Б" за адресою: Київська область, м. Бориспіль, аеропорт, та перебуває на балансі державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", код ЄДРПОУ 20572069 (далі - позивач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30 вересня 2015 і становить за незалежною оцінкою 843 422,00 (вісімсот сорок три тисячі чотириста двадцять дві) грн 00 коп без врахування ПДВ.
Майно передається в оренду з метою розміщення офісу (п. 1.2 договору).
Відповідно до п. 2.1. договору, відповідач вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.
Пунктом 2.4. договору встановлено, що обов`язок щодо складання акта приймання передачі при укладенні договору покладається на третю особу, а при поверненні майна з користування на відповідача.
Згідно з п. 3.1. договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2015 р. 12 651,33.
Відповідно до п. 3.2. договору, нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.
Пунктом 3.3. договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.
Згідно з п. 3.6. договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та позивачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
Відповідно до п. 3.7. договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та позивачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.
Пунктом 5.4. договору встановлено, що відповідач зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та позивачу (у платіжних дорученнях, які оформлює відповідач, вказується "Призначення платежу" за зразком, наведеним у розділі 11 договору).
Згідно з п. 10.1. договору, цей договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 1 лютого 2026 р. до 31 січня 2017 р. включно.
01.02.2016 третя особа передала, а відповідач прийняв майно, що підтверджується    актом приймання-передачі орендованого майна, копія якого долучена до матеріалів справи.
07.02.2017 позивачем та відповідачем укладений додатковий договір №1 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.02.2016 №1766 (далі - додатковий договір №1), згідно з п. 2 якого, сторони домовились продовжити термін дії договору на 1 рік до 31 січня 2018 включно.
05.02.2018 позивачем та відповідачем укладений додатковий договір №2 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.02.2016 №1766 (далі    додатковий договір №2), відповідно до п. 1 якого, сторони домовились продовжити термін дії договору на 1 рік до 31 січня 2019 включно.
11.03.2019 позивачем та відповідачем укладений додатковий договір №3 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 01.02.2016 №1766 (далі    додатковий договір №3) сторони домовились пункт 1.1. Розділу 1 договору та пункт 3.1. Розділу 3 договору викласти в такій редакції:
"1.1 Третя особа передає, а відповідач приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення №11, що знаходиться на четвертому поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б» площею 20,7 кв.м, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.55.НЛТНПД055 (далі - майно), що розташоване за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт, та перебуває на балансі ДІЛ "МА "Бориспіль" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31 жовтня 2018 і становить за незалежною оцінкою - 1 195 700,00 грн (один мільйон сто дев`яносто п`ять тисяч сімсот грн 00 коп.) без врахування ПДВ. "
"3.2 Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - Методика) і становить без ПДВ за перший (базовий) місяць оренди жовтень 2018 - 17 935,50 (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять грн 50 коп.) без ПДВ. "
Відповідно до п. 2 додаткового договору № 3, сторони домовились продовжити термін дії договору на 1 рік до 31.01.2020 включно.
27.02.2020 позивачем та відповідачем укладений додатковий договір № 4 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 01.02.2016 №1766 (далі - додатковий договір № 4), згідно з п. 2 якого, сторони домовились, що термін дії договору продовжено на 1 (один) рік до 31.01.2021 включно, відповідно до наказу Фонду державного майна України від 04.11.2019 № 1075 "Про деякі питання продовження договорів оренди на новий строк".
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що ним були надані відповідачу рахунки-фактури для сплати орендної плати за період з жовтня 2021 до грудня 2021, на загальну суму 74 541,58 грн, відповідно до яких, відповідач повинен був сплатити позивачу 31 058,99 грн, що підтверджується рахунками-фактурами: № 76/2724 від 31.10.2021, № 76/2801 від 30.11.2021 та № 76/3037 від 31.12.2021, а також актами приймання-здачі виконаних послуг згідно договору № 1766 від 01.02.2016 від 31.10.2021, 30.11.2021 та 31.12.2021, копії яких долучені до матеріалів справи.
За твердженнями представника позивача, відповідач орендну плату оплатив частково, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача борг у сумі 15 529,48 грн, пеню в сумі 6 703,08 грн, три проценти річних у сумі 533,89 грн та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 4 344,91 грн.
Розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр", колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині, яка не є предметом апеляційного оскарження.
Стосовно розподілу судового збору, який є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як зазначалось колегією суддів вище, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" про стягнення заборгованості в сумі 27 111,36 грн.
Рішенням Господарського суду Київської області від 07.06.2023 у справі № 911/543/23 було вирішено: задовільнити частково позов державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" про стягнення заборгованості в сумі 27 111,36 грн. Стягнути з державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" на користь державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 17,56 грн пені; 3,10 грн 3% річних; 2 046,00 грн витрат на сплату судового збору. Відмовити в іншій частині позову.
Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного рішення, інші позовні вимоги та судові витрати на поштову відправку підтверджені не були. 
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, як зазначалось колегією суддів вище, судом першої інстанції на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України стягнуто з відповідача на користь позивача 2 046,00 грн витрат на сплату судового збору.
Згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
У той же час колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не обґрунтовано застосування ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та пропорцій розподілу судового збору між сторонами. Судом першої інстанції також не обґрунтовано в чому полягало зловживання процесуальними правами відповідачем або внаслідок яких саме неправильних дій відповідача виник спір, ціна якого становила 27    111, 36 грн.
У контексті вищевикладеного колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що для застосування ч. 9 ст. 129 ГПК України не достатньо самого лише посилання на статтю, в той час як існує процесуальна норма, згідно якої судовий збір покладається у спорах, що вникають при виконанні договорів та з інших підстав - пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України). 
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що судом першої інстанції не було обґрунтовано на яких підставах не підлягає застосуванню п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а має бути застосована ч.9 ст.129 ГПК України.
Також не заслуговують на увагу доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу стосовно того, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, у зв`язку із чим судом першої інстанції правомірно застосовано ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача 17,56 грн пені та 3,10 грн 3% річних.
Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, при розподілі судових витрат у вигляді судового збору мав застосувати п.2 ч.1 ст.129 ГПК України та розподілити судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, у зв`язку із чим рішення у відповідній частині підлягає скасуванню.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині розподілу судового збору. У іншій частині оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" на рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2023 у справі № 911/543/23 - задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2023 у справі № 911/543/23 - скасувати частково, виклавши п.2 рішення у наступній редакції:
"Стягнути з Державного підприємства "Український авіаційний метеорологічний центр" (08324, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, Аеропорт, ідентифікаційний код 23568810) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08324, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) 17,56 грн (сімнадцять грн 56 коп.) пені; 3,10 грн (три грн 10 коп.) трьох процентів річних; 2,05 грн (дві гривні 05 коп.) витрат на сплату судового збору".
3. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 07.06.2023 у справі № 911/543/23 - залишити без змін.
4. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.
5. Справу № 911/543/23 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            О.О. Хрипун 

Судді                                                                                О.В. Тищенко

                                                                                С.А. Гончаров