ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
23 листопада 2023 року                                                                              
м. Київ                                                          
 
справа №676/3383/19
провадження № 51-3220км23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
 
головуюча                                          ОСОБА_1 ,
судді:                                                ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
 
секретар судового засідання                   ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження:
прокурор                                                      ОСОБА_5 ,
засуджений                                                 ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
                        
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7  на вирок Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019240160000213, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлодар, Республіки Казахстан та проживає в  АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК України). 
 
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про скасування вироку суду апеляційної інстанції і призначення нового судового розгляду.
Зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно скасував виправдувальний вирок суду першої інстанції, не в повній мірі дослідив докази, не взяв до уваги його показання та показання потерпілої під час апеляційного розгляду щодо механізму утворення тілесних ушкоджень на обличчі та руці, які узгоджуються з показаннями свідків.
Вважає, що дані протоколу проведення слідчих експериментів від 16 травня 2019 року, які проводились не за місцем конфлікту, не відповідають фактичним обставинам.
Вказує, що суд апеляційної інстанції ухвалив вирок на підставі припущень, врахував не висновок судово-медичної експертизи, а показання експерта, ретельно не перевірив доводи та докази, надані стороною захисту, потерпілою та свідками, натомість надав перевагу доказам сторони обвинувачення, чим порушив вимоги статей 95, 374 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). 
У касаційній скарзі потерпіла  ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону виклала вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про скасування вироку суду апеляційної інстанції і закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 КПК України.
На думку потерпілої, суд апеляційної інстанції ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення, висновки суду суперечать встановленим фактичним обставинам, суд  надав іншу оцінку та заперечив всім дослідженим і перевіреним у суді першої інстанції доказам, зокрема показанням свідків, не врахував того, що вона відмовилась від обвинувачення та просила закрити провадження.
 
Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2022 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.
Вироком Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року апеляційну скаргу прокурора задоволено. Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2022 року стосовно ОСОБА_6 скасовано.
Ухвалено новий вирок, яким визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2019 року - у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як установлено судом, 09 травня 2019 року ОСОБА_6 близько 11:00, знаходячись на проїзній частині навпроти житлового господарства АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту на ґрунті довготривалих неприязних відносин з ОСОБА_7 , з якою проживав однією сім`єю, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілій три удари коліном правої ноги в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синяка в області спинки носа з розповсюдженням на верхні і нижні повіка та підочні ділянки обох очей, ліву та праву виличні ділянки та 3-х садин в області носа, нижньої губи в середньому відділі, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Також за вказаних обставин наніс удар правою ногою, взутою в черевик, в область лівої руки потерпілої, чим спричинив їй тілесне ушкодження у вигляді перелому лівої кістки, які відносяться до середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.
 
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні засуджений підтримав свою касаційну скаргу та касаційну скаргу потерпілої, просив їх задовольнити, прокурор просив судове рішення залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та потерпілої - без задоволення. 
 
Мотиви Суду
Відповідно до ч.2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
За правилами ч. 2, ч. 3 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Згідно з положеннями ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Як убачається з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції, постановляючи вирок стосовно ОСОБА_6 , дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.
 
Суд першої інстанції дослідивши обвинувальний акт за обвинуваченням, ОСОБА_6 , не встановив належних, допустимих та достовірних доказів, які б в сукупності поза розумним сумнівом підтверджували ту обставину, що обвинувачений умисно спричинив тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та дійшов висновку, що ОСОБА_6 необхідно виправдати за обвинуваченням за ч.1 ст. 122 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України.
Апеляційний суд, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора, зазначив, що висновок суду першої інстанції про необхідність виправдати ОСОБА_6 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення є помилковим. 
Суд апеляційної інстанції зазначив, що сукупність всіх встановлених колегією суддів обставин вчинення кримінального правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого і потерпілої, що передувала події, їх стосунки, вказують про цілеспрямовані, обдумані і умисні дії ОСОБА_6 спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Апеляційний суд, проаналізувавши всі досліджені в процесі апеляційного розгляду докази в їх сукупності, дійшов висновку, що ОСОБА_6 , наніс потерпілій ОСОБА_7 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке спричинило тривалий розлад здоров`я, і кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 122 КК України та обрав обвинуваченому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення,  попередження вчинення нових правопорушень, лише у виді позбавлення волі, що буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень, з чим погоджується й суд касаційної інстанції.
У касаційній скарзі засуджений указує, що суд апеляційної інстанції дослідив ті самі докази й показання свідків, що й місцевий суд, проте дав їм іншу оцінку. Суд вважає ці доводи необґрунтованими з огляду на таке.
Згідно з вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставинкримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, колегія суддів апеляційного суду, після оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності протоколу слідчого експерименту зазначила що вказаний протокол набув значення судового доказу, і відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України.
А той факт, що в судовому засіданні обвинувачений та потерпіла змінили свої показання, не є підставою для визнання протоколів слідчих експериментів недопустимими доказами, оскільки слідчий експеримент та показання є окремими процесуальними джерелами доказів, з чим погоджується й суд касаційної інстанції.
Щодо доводів засудженого що суд апеляційної інстанції ухвалив вирок на підставі припущень, Суд зазначає таке. Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами досудового розслідування, досліджених та перевірених колегією суддів доказах у їх сукупності, в тому числі даних протоколів слідчих дій, висновку експерта, які спростовують доводи касаційної скарги ОСОБА_6 .
Доводи засудженого про те, що суд апеляційної інстанції не в повній мірі дослідив докази, обставини кримінального правопорушення, показання потерпілої щодо механізму утворення тілесних ушкоджень на обличчі та руці, врахував не висновок судово-медичної експертизи, а показання експерта, не виклав у мотивувальній частині показання обвинуваченого та потерпілої під час апеляційного розгляду цього кримінального провадження, які узгоджуються із показами свідків, проте ці твердження є неспроможними, адже, як убачається з вироку апеляційного суду, колегія суддів проаналізувала всі досліджені в процесі апеляційного розгляду докази в їх сукупності, а саме: 
- дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.05.2019 року, з яких вбачається, що 09.05.2019 року ОСОБА_7 , відразу після конфлікту з обвинуваченим звернулась до органів поліції з приводу спричинення їй цього дня тілесних ушкоджень на обличчі та руці ОСОБА_6 та просила притягнути його до кримінальної відповідальності;
довідки № 3128 від 09.05.2019 року та витягу з журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів за 2019 рік;
- дані висновку судово-медичного експерта № 167 від 14.05.2019 року; 
- дані протоколу проведення слідчого експерименту з таблицями ілюстрацій, якими стверджується, що потерпіла ОСОБА_7 , в деталях, вказала місце та спосіб нанесення їх тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 ; 
- показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував та ствердив наявність конфлікту з потерпілою 09 травня 2019 року, обставини переслідування її з метою з`ясування стосунків, отримання нею таких ушкоджень під час конфлікту в результаті падіння та подальше відшкодування ОСОБА_7 спричинених збитків внаслідок отримання тілесних ушкоджень;
- показання потерпілої ОСОБА_7 про те, що вона мала конфлікт з ОСОБА_6 09 травня 2019 року, який переслідував її з метою з`ясування стосунків, отримання нею виявлених тілесних ушкоджень цього дня, відшкодування обвинуваченим спричинених збитків, в тому числі сплати моральної шкоди. При цьому, змінивши показання, ствердила, що вказані тілесні ушкодження, всі без виключення отримала внаслідок падіння;
- показання лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_8 , якими повністю спростовується отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень внаслідок падіння, як стверджує остання, особливо на обличчі, що свідчить про непослідовність та надуманість її показань в цій частині;
- показання допитаних в процесі судового та апеляційних розглядів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили наявність конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_7 в денну пору 09 травня 2019 року, переслідування ОСОБА_6 потерпілої ОСОБА_7 цього дня, наявність в неї на обличчі слідів крові по завершенню конфлікту;
- дані слідчих експериментів з таблицями ілюстрацій, якими стверджується, що обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 , в присутності понятих та статистів, що виключало можливість вчинення будь-якого тиску та примусу на них, в деталях вказали місце, спосіб та механізм нанесення потерпілій тілесних ушкоджень обвинуваченим, при цьому повідомляли такі деталі вчинення кримінального правопорушення, які могли бути відомі виключно безпосереднім його учасникам;
Крім того, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що твердження обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 щодо місця, способу та механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень повністю узгоджуються як між собою так і з висновками судово-медичного експерта, що свідчить про їх правдивість та належність.
За таких обставин доводи касаційних скарги засудженого та потерпілої щодо істотного порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.
Вирок апеляційного суду належним чином мотивовано, він узгоджується з положеннями статей 370, 374 і 420 КПК України.
Оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду апеляційної інстанції -без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд 
 
ухвалив:
 
Касаційні скарги захисника засудженого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення. 
Вирок Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 рокустосовно ОСОБА_6 залишити без зміни. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                     ОСОБА_3