П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1831/22-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Григораш Віталій Олександрович 
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
21 грудня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
в травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" за заявою від 27.01.2022 №901 та доданими до неї документами;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити за заявою від 27.01.2022 №901 та доданими до неї документами з 27.01.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби стаж роботи в податкових органах з 29.02.1996 по 20.05.2013 та з 24.12.2013 по 26.01.2022, та здійснити виплату цієї пенсії з 27.01.2022 з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 2 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено. Суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням періодів роботи позивачки на посадах в органах державної податкової служби, що враховуються до стажу державної служби, остання мала необхідний стаж державної служби станом на 01 травня 2016 року, досягла необхідного пенсійного віку, а тому є всі підстави для переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу».
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Окрім того, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ (01 травня 2016 року) позивачка не перебувала на посаді державної служби а тому відсутній необхідних стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, підстави для призначення пенсії за нормами статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ відсутні. З урахуванням викладеного вважає, що рішення про відмову у переведення з одного виду пенсії на інший відповідає вимогам законодавства, а доводи позивачки про порушення її прав є безпідставними.
Позивач своїм правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, встановивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернівецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27.01.2022.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачу 01.03.1996 присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби ІІ рангу", 30.10.2000 присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби І рангу", 03.04.2009 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІІ рангу", 24.12.2013 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної служби ІІІ рангу" (а.с. 17, 20, 26, 31).
27.01.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою №901 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
До заяви позивачем додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; довідку №9 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); заяву про спосіб виплати пенсії; пам`ятку пенсіонера; трудову книжку ).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 12.03.2022 №798/02 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком згідно із Законом України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. Разом із цим, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області посилалось на те, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. За нормами Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими в повній мірі, відтак їх належить задовольнити в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Як встановлено з матеріалів справи, підставою для відмови позивачці у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» слугувала відсутність станом на 01 травня 2016 року необхідного стажу державної служби - 10 років. До спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» не врахований період роботи в органах державної податкової служби з 29 лютого 1996 року по 20 травня 2013 року та з 24 грудня 2013 року по 26 січня 2022 року.
Статтею 46 Закону №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у частині 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Стаж державної служби відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII. Тобто, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону №3723 стаж державної служби обраховувався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (далі Порядок №283).
Пунктом 2 Порядку №283 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.
Окрім того, пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно зі статтею 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а отже період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.
На підтвердження трудової діяльності позивачки в органах державної податкової служби з прийняттям присяги державного службовця, присвоєнням персональних та спеціальних звань, рангів державного службовця у трудовій книжці ОСОБА_1 містяться відповідні записи.
Відповідно до відомостей трудової книжки позивача судом встановлено, що у період з 06.12.1993 по 26.01.2022 позивач безперервно працював в органах державної податкової служби, при цьому присягу Державного службовця склав 12.07.1994, що свідчить про набуття на дату 26.01.2022 стажу державної служби більш ніж 10 років і на час досягнення пенсійного віку працював на посаді державної служби та має 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом із цим, судовим розглядом також встановлено, що позивачу присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби ІІ рангу", 30.10.2000 присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби І рангу", 03.04.2009 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІІ рангу", 24.12.2013 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної служби ІІІ рангу".
Таким чином, суд дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію.
Таким чином, колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що періоди роботи позивачки в органах державної податкової служби з 29 лютого 1996 року по 20 травня 2013 року та з 24 грудня 2013 року по 26 січня 2022 року зараховуються до стажу державної служби.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Капустинський М.М.