КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
                                    
Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/15162/2023
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
12 грудня 2023 року                                                                 місто Київ
                                                                                         справа №753/16896/21
                             
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого судді: Борисової О.В.
                                   суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                                   за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шаповалової К.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
 
                     В С Т А Н О В И В:
В серпні 2021 року позивач звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просила: 
позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем у відносинах, від яких у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .
Вказувала, що сімейні відносини з відповідачем не склалися та з 2018 року вони не проживають разом.
Зазначала, що відповідач не піклується про сина, не надає коштів на його утримання, не спілкується з дитиною та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина. 
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо його малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 17 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 908 грн.
Стягнутоз  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення змінити стягнувши з ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячного, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 17 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
На обґрунтування вимог посилався на те, що 07 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, від якого останні мають неповнолітню дочку -  ОСОБА_6 ,    ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вказував, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21січня 2013 року у справі №2- 8016/12, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 ,         ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу),щомісячно починаючи з 13 вересня 2012 року та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується виданим на підставі нього виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2013 року.
Зазначав, що про обставини наявності у відповідача ще однієї дитини, яка перебуває на його утриманні, та доказів на їх підтвердження, останній не міг надати суду з об`єктивних причин, оскільки  ОСОБА_1 фактично не був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, оскільки не проживав увесь час розгляду справи за і зареєстрованим місцем проживання: місто АДРЕСА_1 , яка зазначена в позові та отримана за запитом суду, а фактично проживав з початку 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , за якою з 03 травня 2023 року був зареєстрований, що підтверджується витягом з реєстру територіальних громад від 03 травня 2023 року №2023/003445964.
Вказував, що всі судові повістки про виклик були направлені відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , які поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» або «за зазначено адресою не проживає», що свідчить про неналежне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.  
Позивач ОСОБА_3 та третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду  у даній справі  лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів та стягуючи з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для їх задоволення та того, що у відповідача відсутні аліментні зобов'язання стосовно інших осіб.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.  
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився  ОСОБА_4 , батьком якого зазначено  ОСОБА_1 , а матір'ю - ОСОБА_3 , про що Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №3276, що підтверджується свідоцтвом про народження серії  НОМЕР_1  виданим 21 вересня 2016 року.
На момент народження дитини її батьки в зареєстрованому шлюбі не перебували.
Як вбачається з нотаріально завіреної заяви відповідача            ОСОБА_1 , останній зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4 . 
При цьому, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ст.141  СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 
Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення  своїй дитині належних умов для життя та гармонійного  розвитку.
Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. 
При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. 
Отже,  спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. 
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. 
При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала на те, що син ОСОБА_7 знаходиться на її утриманні, відповідач, перестав виконувати свої батьківські обов'язкивідносно сина, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, не надає коштів на забезпечення потреб дитини, не спілкується з сином в достатньому обсязі. 
В апеляційній скарзі відповідач вказував на те, що 07 липня 2007 року між ним та ОСОБА_5 був укладений шлюб, від якого останні мають неповнолітню дочку -  ОСОБА_6 ,    ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказував, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 січня 2013 року у справі №2- 8016/12, стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 13 вересня 2012 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується виданим на підставі нього виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2013 року.
На підтвердження вказаних обставин відповідач надав копії: рішення суду у справі №2-7950/10 від 01 грудня 2020 року, свідоцтва про народження ОСОБА_6 , виконавчого листа №2-8016/12.
З матеріалів справи вбачається, що всі судові повістки, які направлялися відповідачу за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 повернулися на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за зазначено адресою не проживає».
Враховуючи, що відповідач не отримував судових повісток про розгляд справи, колегія суддів вважає за можливе прийняти до уваги докази, які додані до апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, оскільки наразі син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю, так як ОСОБА_1 є його батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, враховуючи, що         ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання ще однієї його дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , колегія суддів вважає вірним зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 щомісячних аліментів на дитину ОСОБА_8 з 1/4 частини на 1/6 частину від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 17 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення суми аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.
 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, зменшивши розмір стягнутих щомісячних аліментів на дитину з 1/4 частини на 1/6 частину від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року.
 
Головуючий:
 
Судді: