П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
30 листопада 2023 року                                                                                м. Київ
                                                                                                          
Справа №376/1496/22
Апеляційне провадження №22-ц/824/4161/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                   судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Верланова С.М., Поліщук Н.В.
за участю секретаря             Федорчук Я.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Сквирського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Віговського С.І. 30 серпня 2022 року в м. Сквира, та на додаткове рішення Сквирського районного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Віговського С.І. 03 квітня 2023 року в м. Сквира, у справі за позовом ОСОБА_2 до Сквирської міської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно набуте у шлюбі та визнання права власності на майно у порядку спадкування,
 
В С Т А Н О В И В
 
У серпні 2022 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила: визнати за нею право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею - 66,20 кв.м., житловою площею - 41,80 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: погріб під частиною будівлі - літ. «А/П», погріб з шийкою - літ. «Г», прибудова - літ. «а», прибудова - літ. «а2», сарай - літ. «Б», сарай - літ. «В», ганок - літ. «а3», частину огорожі № 1, частину огорожі № 2, частину хвіртки - №3, як на майно набуте у шлюбі;
визнати за нею право власності на частину земельної ділянки, площею - 0,0500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0091, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335822, як на майно набуте у шлюбі;
визнати за нею право власності на частину земельної ділянки, площею - 0,2503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0092, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335821, як на майно набуте у шлюбі;
визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом, право власності на частину від частини (1/8 частину) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею - 66,20 кв.м., житловою площею - 41,80 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: погріб під частиною будівлі - літ. «А/П», погріб з шийкою - літ. «Г», прибудова - літ. «а», прибудова - літ. «а2», сарай - літ. «Б», сарай - літ. «В», ганок - літ. «а3», частину огорожі № 1, частину огорожі № 2, частину хвіртки - №3, що належала - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом, право власності на частину від частини (1/8 частину) земельної ділянки, площею - 0,0500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0091, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335822, що належала - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом, право власності на частину від частини (1/8 частину) земельної ділянки, площею - 0,2503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0092, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335821, що належала - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 квітня 1958 року між позивачем, ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 був укладений шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , виданого районним ЗАГС Київської області, актовий запис - № 57.
На праві приватної власності ОСОБА_5 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 66,20 кв.м., житловою площею - 41,80 кв.м., який будувався разом із позивачем та земельні ділянки, площею - 0,0500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0091, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і площею - 0,2503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0092, призначена для ведення особистого селянського господарства.
17 травня 2011 року ОСОБА_5 подарував 43/100 частини вищевказаного житлового будинку - ОСОБА_6 , що підтверджується Договором дарування частини житлового будинку від 17 травня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А., реєстраційний номер - 1109.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , виданого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19 травня 2016 року, за актовим записом №124.
Спадкодавець залишив заповіт відповідно до якого частину всього свого майна заповів - ОСОБА_4 .
Позивач, є спадкоємцем після смерті спадкодавця за законом, згідно з ст. 1261 ЦК України, прийняла спадщину у встановлений законом строк та порядок.
Рішенням Сквирської міської ради Київської області №10/21 від 14 вересня 2021 року «Про впорядкування нумерації житлових будинків» було вирішено присвоїти житловому будинку АДРЕСА_1 першій частині 57/100 - № 21 (власник ОСОБА_2 ), другій частині 43/100 - № 21А (власник ОСОБА_6 ).
Однак, при звернені до нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, отримати дублікат якого позивач не має можливості, оскільки це суперечить ч. 4 ст. 25 та ч. 11 ст. 346 ЦК України, згідно яких право власності припиняється у разі смерті власника.
Вказана обставина позбавляє позивача вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.
 
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 до Сквирської міської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно набуте у шлюбі та визнання права власності на майно у порядку спадкування - задоволено. 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею - 66,20 кв.м., житловою площею - 41,80 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: погріб під частиною будівлі - літ. «А/П», погріб з шийкою - літ. «Г», прибудова - літ. «а», прибудова - літ. «а2», сарай - літ. «Б», сарай - літ. «В», ганок - літ. «а3», частину огорожі № 1, частину огорожі № 2, частину хвіртки - №3, як на майно набуте у шлюбі.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки, площею - 0,0500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0091, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335822, як на майно набуте у шлюбі.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки, площею - 0,2503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0092, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335821, як на майно набуте у шлюбі.
Визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом, право власності на частину від частини (1/8 частину) житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею - 66,20 кв.м., житловою площею - 41,80 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: погріб під частиною будівлі - літ. «А/П», погріб з шийкою - літ. «Г», прибудова - літ. «а», прибудова - літ. «а2», сарай - літ. «Б», сарай - літ. «В», ганок - літ. «а3», частину огорожі № 1, частину огорожі № 2, частину хвіртки - №3, що належала - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом, право власності на частину від частини (1/8 частину) земельної ділянки, площею - 0,0500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0091, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335822, що належала - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом, право власності на частину від частини (1/8 частину) земельної ділянки, площею - 0,2503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0092, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335821, що належала - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.
 
Додатковим рішенням Сквирського районного суду Київської області від 03 квітня 2023 року в м. Києві звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з наявністю ІІ групи інвалідності.
Судові витрати у виді судового збору  в сумі 5 (п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання до суду позову майнового характеру, яка подана ОСОБА_2 компенсовано за рахунок держави.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази дійсної вартості спірного нерухомого майна, тому з урахуванням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, підпункту 1 п. 1 4.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» гранична ставка суми судового збору 5 (п'ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання до суду позовної заяви майнового харарктеру, яка подана фізичною особою, підлягає стягненню на користь осіб, які їх понесли.
Однак з урахуванням тих обставин, що позивач, на користь якої ухвалене заочне рішення, згідно п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з наявністю II групи інвалідності, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_3 , а доказів понесення судових витрат іншими особами матеріали справи не містять, суд вважав, що на підставі вимог частин 1, 6 ст.141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України».
 
Не погодилась із рішенням суду від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 , її представником подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що заочне рішення підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права при його ухваленні, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та порушенням судом норм процесуального права.
Представник ОСОБА_1 зазначає про те, що будь яких повісток про виклик до суду, копії позовної заяви (з додатками) ні сама ОСОБА_1 , ні її батько - третя особа за позовом ОСОБА_3 не отримували, також вони не отримували і копію заочного рішення.
По суті позовних вимог, вказує на те, що суд першої інстанції, знаючи що щодо третьої особи було складено заповіт на спірне майно, не витребував у приватного нотаріуса для огляду в судовому засіданні саму спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , і не переконався щодо того, хто ж дійсно є спадкоємцями після смерті останнього, та хто у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 ..
Представник зазначає, що відповідачем, а не третьою особою, у справі повинна була бути залучена саме ОСОБА_4 ,  як особа (спадкоємець за заповітом), яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого діда ОСОБА_5 ..
Вважає, що Сквирська міська рада Київської області є неналежним відповідачем у справі, оскільки жодним чином не порушувала права та охоронювані законом інтереси позивача. Разом з тим в позові ОСОБА_2 взагалі не зазначені підстави залучення до участі в справі як відповідача Сквирську міську раду. 
Таким чином суд першої інстанції повинен був при розгляді даної справи в порядку, передбаченому ст.51 ЦПК України, залучити до участі в справі ОСОБА_4 , як відповідача замість неналежного відповідача Сквирської міської ради Київської області.
Представник третьої особи також вказує на те, що оспорювані земельні ділянки, були приватизовані померлим ОСОБА_5 в період, що не припадає на період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року, а тому є його особистою власністю. За таких обставин, суд першої інстанції зробив неправильний висновок про поширення на вказані земельні ділянки режиму спільної сумісної власності подружжя, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині не підлягали до задоволення.
Також представник звертає агу на те, що зверненню до суду з вказаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відомостей про вчинення таких дій позивачем суду не надано та, відповідно, матеріали справи не містять відмови нотаріуса в оформленні позивачу права на спадщину шляхом винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Також матеріали справи не містять і письмового роз`яснення нотаріуса про необхідність позивачу звернутися до суду за захистом свого порушеного права на спадщину.
Щодо неправильного застосування судом першої інстанції ст. 280 ЦПК України щодо ухвалення заочного рішення, представник вказує на те, що в матеріалах справи міститься заява позивача про те, що вона просить справу за її позовом до Сквирської міської ради розглядати за її відсутності та без застосування фіксуючих засобів. Позов підтримує.
В даній заяві позивач не висловила свого заперечення проти ухвалення заочного рішення в справі, а тому зазначення в ухвалі суду від 30 серпня 2022 року про те, що позивач у своїй заяві не заперечує проти заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не відповідає дійсності та матеріалам справи, а тому суд першої інстанції не мав права приймати ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення провідмову в задоволенні позовних вимог.
Також в апеляційній скарзі представник просить витребувати для огляду в судовому засіданні у приватного нотаріуса спадкову справу після смерті ОСОБА_5 .
 
Також представником ОСОБА_1 , було подано апеляційну скаргу на додаткове рішення суду від 03 квітня 2023 року, в якій він вказує на те, що суд першої інстанції задовольняючи в поному обсязі позовні вимоги ОСОБА_2 до Сквирської міської ради Київської області, повинен був покласти судові витрати в частині стягнення судового збору саме на Сквирську міську раду Київської області, а не компенсувати ці витрати за рахунок держави.
Крім того, суд першої інстанції повинен був чітко зазначити в своєму додатковому рішенні розмір судового збору в конкретному грошовому вимірі, а не обмежитись посиланням тільки на прожитковий мінімум для працездатних осіб тощо.
Отже при ухваленні додаткового рішення суд припустився неправильного застосування норм процесуального права, а саме ст.141 ЦПК України, що призвело до винесення помилкового рішення.
На підставі викладеного, просить скасувати додаткове рішення  та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача  на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5 (п`ять) прожиткових розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання до суду позовної заяви майнового харарктеру.
 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній  та просив її задоводьнити. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлені про час та місце рогляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК Укрїни, колегія суддів вважала що їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
Представаником ОСОБА_1 - ОСОБА_7 було заявлено клопотання про витребування доказів, в якому він просив витребувати для огляду в судовому засіданні в Приватного нотаріуса Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
Вказане клопотання було задоволено та ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року витребувано у Приватного нотаріуса Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.
 
Апеляційним судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.
 
12 квітня 1958 року між позивачем, ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 був укладений шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , виданого районним ЗАГС Київської області, актовий запис - № 57.
На праві приватної власності ОСОБА_5 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею - 66,20 кв.м., житловою площею - 41,80 кв.м., та земельні ділянки, площею - 0,0500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0091, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і площею - 0,2503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0092, призначена для ведення особистого селянського господарства.
17 травня 2011 року ОСОБА_5 подарував 43/100 частини вищевказаного житлового будинку - ОСОБА_6 , що підтверджується Договором дарування частини житлового будинку від 17 травня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А., реєстраційний номер - 1109 /а.с. 18,19/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , виданого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19 травня 2016 року, за актовим записом № 124 /а.с 25/.
Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: 57/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею - 66,20 кв.м., житловою площею - 41,80 кв.м.; земельну ділянку, площею - 0,0500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0091, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335822, земельну ділянку, площею - 0,2503 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3224010100:01:049:0092, призначена для ведення особистого селянського господарства, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 335821.
Рішенням Сквирської міської ради Київської області №10/21 від 14 вересня 2021 року «Про впорядкування нумерації житлових будинків» було вирішено присвоїти житловому будинку АДРЕСА_1 першій частині 57/100 - № 21 (власник ОСОБА_2 ), другій частині 43/100 - № 21А (власник ОСОБА_6 ) /а.с. 26/.
На виконання ухвали Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2023 року про витребування доказів, Приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Климчук Л.П. було надано належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 /а.с. 177-213/.
Із спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 , подали його дружина - ОСОБА_2 , його син -  ОСОБА_3 , його онука - ОСОБА_4 , та його онука - ОСОБА_8 /а.с. 179, 187, 188, 189/.   
У своїй заяві ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини на обов'язкову частку у спадщині за заповітом її чоловіка ОСОБА_5 /а.с. 179/. 
Згідно заповіту складеного ОСОБА_5 , в м. Сквира, Київської області, 27 квітня 2016 року о 17.00 год, останній зробив таке розпорядження: квартиру за АДРЕСА_2 та грошові вклади, що знаходяться в ПАТ «Державний ощадний банк України», на рахунку 10026/0668, на які він має право після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його брата, ОСОБА_9 ,  він заповідає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
належні йому житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 він заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
належні йому 57/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку розміром 0, 0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою , яка належить йому на підставі Державного акту ЯЙ 335822, який видано Сквирською міською радою Київської області 30 жовтня 2012 року та земельну ділянку  розміром 0,2503 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі Державного акту ЯЙ №335821, який видано Сквирською міською радою 30 жовтня 2012 року  та всі інші грошові кошти  в будь-яких банках України (крім тих, які він заповів ОСОБА_8 ) він заповідає ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с 185/.
Приватним нотаріусом Л.П. Климчук видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом  від 02 червня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за №427, ОСОБА_3 на житловий будинок за АДРЕСА_3 /а.с. 202/ та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05 лютого  2019 року зареєстрованого в реєстрі за №57, ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_2 /а.с. 211/.
 
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач зазначала, що при звернені до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, та вказана обставина позбавляє її можливості вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за нею, окрім прийняття нею спадщини в судовому порядку, неможливо.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені позивачем знайшли своє підтвердження, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню.
 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 09 січня 2023 року в справі № 402/586/17 (провадження № 61-12507св21) вказано, що: «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».
 
З наведених обставин справи вбачається, що предметом спору у даній справі є визнання права власності на майно набуте у шлюбі та визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме на: частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки, площею 0, 0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку  розміром 0,2503 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , а тому відповідачами у справі з такими правовідносинами мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що згідно заповіту складеного ОСОБА_5 , в м. Сквира, Київської області, 27 квітня 2016 року о 17.00 год, останній зробив наступне розпорядження, налжні йому 57/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку розміром 0, 0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою, яка належить йому на підставі Державного акту ЯЙ 335822, який видано Сквирською міською радою Київської області 30 жовтня 2012 року та земельну ділянку  розміром 0,2503 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі Державного акту ЯЙ №335821, який видано Сквирською міською радою 30 жовтня 2012 року  та всі інші грошові кошти  в будь-яких банках України (крім тих, які він заповів ОСОБА_8 ) він заповів ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З огляду на викладене належним відповідачем у справі, що переглядається, має бути саме ОСОБА_10 , як спадкоємиця ОСОБА_5 за заповітом, яка залучена до участі у справі як третя особа, а не Сквирська міська рада Київської області, яка жодним чином не порушувала права та охороннювані законном інтереси  позивача ОСОБА_2 .
Крім того, позивачем у позовних вимогах взагалі не зазначені підстави залучення до участі у справі в якості відповідача Сквирської міської ради Київської області. 
На стадії апеляційного перегляду справи, апеляційний суд може залучити лише третіх осіб, проте процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків, а також за наслідками, а тому вказані недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом.
Враховуючи, що має місце визначення неналежного складу учасників справи, суд позбавлений можливості надавати оцінку по суті спірних правовідносин. Пред'явлення позову до неналежного відповідача, є самостійною підставою для відмови в позові.
Вказане не було враховано судом першої інстанції у зв`язку з чим судом допущено порушення норм процесуального права, що дає підстави апеляційному суду для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача, то і додаткове рішення суду першої інстанції також підлягає скасуванню.
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Сквирського районного суду Київської області від 03 квітня 2023 року - задовольнити частково.
Рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року та додаткове рішення Сквирського районного суду Київської області від 03 квітня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
 Позовні вимоги  ОСОБА_2 до Сквирської міської ради Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно набуте у шлюбі та визнання права власності на майно у порядку спадкування - залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова 
 
Судді:                                                                                                 С.М. Верланов
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук

 
                                           Повний текст постанови складений 25 грудня 2023 року.