ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10010/23 Справа № 243/8541/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І.О. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,
суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №243/8541/21 за позовом  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , в інтересах яких діє  ОСОБА_3 , на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2023 року (суддя Сидоренко І.О., повний текст судового рішення складено 12 вересня 2023 року),

в с т а н о в и в:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 є інвалідом 1 «б» групи за загальним захворюванням, безстроково та потребує постійного стороннього догляду. ОСОБА_1 перебуває у шлюбі зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є пенсіонером. Позивачка ОСОБА_2 є інвалідом 1 «б» групи за загальним захворюванням, безстроково та потребує постійного стороннього догляду. Позивачки можуть пересуватись виключно на інвалідній колясці. Позивачки разом зі ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , - наймачем якої є останній. Позивачки неодноразово звертались до Миколаївської міської ради, на урядові лінії Кабінету Міністрів України, з вимогою зробити доступним позивачкам як інвалідам-колясочникам їх житла, щоб воно відповідало вимогах щодо безперешкодного доступу та було пристосоване для потреб таких осіб. 05 березня 2020 року комісією Миколаївської міської ради встановлено, що позивачі проживають в однокімнатній квартирі на 2 поверсі 5-типоверхового будинку без ліфту. Пандус відсутній, загальна площа квартири 31 кв.м, житлова - 18 кв.м. За висновками комісії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потребують щоденного лікування, забезпечені житловою площею нижче за рівень визначений законодавством. Рух по квартирі осіб з інвалідністю, до приміщення кухні та ванної кімнати обмежений. Будинок АДРЕСА_2 , в якому проживають позивачі, побудований в 1966 році. На сьогоднішній день будинок не відповідає умовам Державних будівельних норм, по доступності осіб з інвалідністю, тому є неможливим зробити пандус на другий поверх, де проживають інваліди 1 групи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Громадянам рекомендовано здійснити обмін житла на перший поверх, де їм буде надана допомога в прибудові балкона та пандуса. Відповідач своїм листом повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку та належить до осіб, що потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень. Станом на 01 лютого 2020 року сім`я перебуває під номером 5 у списку осіб, що користуються правом першочергового одержання жилих приміщень у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради. Встановлення пандусу до квартири АДРЕСА_3 , є небезпечним та згідно чинного законодавства не відповідає його вимогам, житло неможливо пристосувати під більш комфортні умови. Позивачі проживають в квартирі, житловою площею 18 кв.м, потребують стороннього догляду, доглядає за ними чоловік ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_2 – ОСОБА_4 . Сім`я перебуває на квартирному обліку на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 6 від 19 січня 1994 року та належать до осіб, що мають право на першочергове отримання житлових приміщень. Весь цей час, протягом 26 років перебування на черзі, сім`я вимушена проживати в неналежних для інвалідів 1 групи, екстремальних умовах, які погіршували їх фізичний і моральний стан. В 2014 році під час бойових дій позивачі не мали можливості, як усі жителі будинку під час обстрілів сховатися в бомбосховище, в квартирі були пошкоджені вікна, двері і стіни. Це дуже велике потрясіння для осіб з інвалідністю і велика моральна травма. Позивачі дотепер знаходяться в стані стресу, оскільки вони фактично ізольовані від зовнішнього світу і в разі небезпеки: витоку газу чи пориву опалення, чи пожежі, вони будуть в смертельній небезпеці, оскільки фактично виїхати на колясці інваліду з квартири на вулицю неможливо. Позивачі не бувають на свіжому повітрі, не можуть потрапити до лікарні, роками не можуть потрапити до лікаря та позбавлені елементарного спілкування з людьми. У ОСОБА_1 з наведених причин ампутували праву ногу, а на лівій нозі у неї велика рана, яку необхідно лікувати, а потрапити до лікарні через відсутність пандусу неможливо. У ОСОБА_2 хвороба у вигляді парапарезу нижніх кінцівок, після операції на спинному мозку, цукровий діабет, низький гемоглобін. Щоб виправити цю ситуацію позивачі звертались до міської ради, в Донецьку обласну державну адміністрацію, до Президента України, але ніхто не допоміг. Особи з інвалідністю та сім`ї, в яких є діти з інвалідністю, мають переважне право на поліпшення житлових умов в порядку, передбаченому чинним законодавством. Жилі приміщення, займані особами з інвалідністю та сім`ями, в яких вони є, під`їзди, сходові площадки будинків, в яких мешкають особи з інвалідністю, мають бути обладнані спеціальними засобами і пристосуваннями відповідно до індивідуального програми реабілітації, а також телефонним зв`язком. Обладнання зазначених жилих приміщень здійснюється органами місцевого самоврядування, підприємства, установами та організаціями, у віданні яких знаходиться житловий фонд. У разі невідповідності житла особи з інвалідністю вимогам, визначеним висновком медико-соціальної експертизи, і неможливістю його пристосування до потреб особи з інвалідністю може провадитись заміна жилої площі.
Вважають, що незаконною діяльністю відповідачів, позивачам завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивачі зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них та члена сім`ї, у приниженні їх честі і гідності. Тому, просять суд зобов`язати відповідачів забезпечити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідним житлом натурою, згідно з існуючими нормами житлової площі в Україні, для проживання трьох людей, двоє з яких є інвалідами 1 групи, які потребують стороннього догляду, яке б відповідало вимогам Державних будівельних норм України, для осіб з інвалідністю, а в разі неможливості такого забезпечення, зобов`язати відповідачів виплатити позивачам грошові кошти для купівлі такого житла, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачів моральну шкоду у розмірі по 500000 гривень, кожному.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
З вказаним рішенням не погодилися позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , та оскаржили його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції не звернув уваги на порушення відповідачами вимог статті 49 Конституції України, оскільки органи державної влади зобов`язані створювати умови для гідного життя осіб, які потребують особливого захисту та створення особливих умов, які мають докладати додаткових зусиль для організації свого життя. На виконання цих завдань, прийнята Державна цільова програма «Національний план дій з реалізації Конвенції про права інвалідів» на період до 2020 року, та Указ Президента України від 18 грудня 2007 року № 1228 «Про додаткові невідкладні заходи щодо створення сприятливих умов для життєдіяльності осіб з обмеженими фізичними можливостями». За наслідками прийняття цих нормативних актів Держава зобов`язалась створити прийнятні умови для життя осіб з особливими потребами, здійснити заходи щодо усунення їх дискримінації та забезпечити їх такими умовами життя, що будуть сприяти більшому розвитку їх здібності та враховувати їх потреби, у тому числі і житлові. Діяльність органів державної влади або органів місцевого самоврядування у цих напрямках повинна бути направлена та демонструвати дійсне бажання виконати свої обов`язки та створити належні умови для життя людини з особливими потребами. При цьому фактичні потреби конкретної особи можуть бути задоволені будь-яким сприятливим способом для цієї особи та можливим способом для органу державної влади або місцевого самоврядування. Баланс між інтересами цієї людини та інтересами громади повинен бути знайдений з урахуванням інтересів усіх сторін та демонструвати дійсне бажання виконати з боку органів влади та місцевого самоврядування свої завдання у цьому напрямку своїх обов`язків. Створення цих умов є створенням умов доступності людям з особливими потребами до всіх можливостей інших людей у країні, зокрема доступності до житла. Особи з інвалідністю та сім`ї, в яких є діти з інвалідністю, мають переважне право на поліпшення житлових умов в порядку, передбаченому чинним законодавством. Жилі приміщення, займані особами з інвалідністю та сім`ями, в яких вони є, під`їзди, сходові площадки будинків, в яких мешкають особи з інвалідністю, мають бути обладнані спеціальними засобами і пристосуваннями відповідно до індивідуального програми реабілітації, а також телефонним зв`язком. Обладнання зазначених жилих приміщень здійснюється органами місцевого самоврядування, підприємства, установами та організаціями, у віданні яких знаходиться житловий фонд. У разі невідповідності житла особи з інвалідністю вимогам, визначеним висновком медико-соціальної експертизи, і неможливістю його пристосування до потреб особи з інвалідністю може провадитись заміна жилої площі. Вважають, що суд не надав належної оцінки тому факту, що відповідач фактично погоджується з тим, що позивачі потребують поліпшення житлових умов, проте відповідач самоусунувся від вирішення цієї проблеми, склавши лише анкету визначення доступності будинку, в якій зазначено, що зробити пандус на другий поверх неможливо.
У відзиві на апеляційну скаргу Миколаївська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області просила суд залишити без задоволення апеляційну скарги позивачів, судове рішення залишити без змін.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повідомлення.
Представники відповідачів Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повідомлення. Представник Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району, яка виконує повноваження Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. 
Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до довідки до акту огляду СМЕК серії 10 ААБ № 278350 від 24 січня 2012 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом 1 групи «б» за загальним захворюванням, безстроково (а.с. 9, 10).
Згідно із довідкою, виданою 08 січня 2021 року лікарем Лікарської амбулаторії м.Миколаївка КП «ЦПМСД» Слов`янської районної ради, та виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом І групи, знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря із діагнозом: наслідки операції з приводу видалення епібластоми (1993 рік) з порушеннями провідності на рівні Т11 - Т12 з нижнім парапарезом, больовим синдромом, з порушенням дистрофії тазових органів, цукровий діабет ІІ тип. Потребує у постійному лікуванні (а.с. 11, 12).
Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0713868 від 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом 1 групи «б» за загальним захворюванням, безстроково (а.с. 14).
За довідкою від 08 січня 2021 року, виданою лікарем Лікарської амбулаторії м. Миколаївка КП «ЦПМСД» Слов`янської районної ради, та виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом І «Б» групи безстроково з 03 квітня 2017 року. Знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря із діагнозом: хвороба вен, лімфатичних судин, ПТФС нижніх кінцівок, змішана форма, ХВН ІІІ ст., хронічні тривало не заживлені троф. виразки гомілок великих розмірів, стан після ампутації правої ноги на рівні в/з стегна, атеросклеротичний коронарокардіосклероз з АГ ІІ ст., СН ІІ Б. Потребує у постійному лікуванні (а.с. 16, 17).
Згідно із довідкою про склад сім`ї від 03 серпня 2021 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними також зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).
З акту перевірки житлово-побутових умов заявника від 05 березня 2020 року видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживає ОСОБА_4 . Комісія у складі представників Миколаївської міської ради та Виконкому Миколаївської міської ради встановила: житлова квартира однокімнатна, на 2 поверсі 5-типоверхового будинку, без ліфта. Пандус відсутній. Загальна площа квартири - 31 кв.м, житлова площа - 18 кв.м. Будинок комунальної власності територіальної громади, квартира не приватизована. За висновками комісії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потребують щоденного лікування, забезпечені житловою площею нижче за рівень визначений законодавством. Рух по квартирі осіб з інвалідністю до приміщення кухні та ванни обмежений (а.с. 21).
Відповідно до анкети визначення доступності будинку, заповненої 12 березня 2020 року спеціалістом відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Миколаївської міської ради Жидкової Л.Ф. (секретарем комітету доступності), будинок АДРЕСА_2 , в якому проживають позивачі, побудований в 1966 році. На сьогоднішній день будинок не відповідає умовам Державних будівельних норм, по доступності осіб з інвалідністю та маломобільних груп населення до будинків і споруд, тому є неможливим зробити пандус на другий поверх. Рекомендовано позивачам як жильцям квартири АДРЕСА_4 у наведеному будинку, здійснити обмін житла на перший поверх, де їм буде надана допомога в прибудові балкона та пандуса (а.с. 22-23).
Листом № СТ-11055640/Д1 від 10 серпня 2020 року та № 3944 від 16 липня 2021 року виконавчий комітет Миколаївської міської ради повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку на одержання жилих приміщень, у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради Донецької області, згідно з рішенням виконавчого комітету № 6 1994 року та відповідно до п. 44 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» належить до осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Громадянам які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Станом на 01 лютого 2020 року ОСОБА_1 разом з родиною перебуває під 5 порядковим номером в списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради Донецької області. Сім`я позивачки ОСОБА_1 проживає на другому поверсі п`ятиповерхового багатоквартирного будинку, який був збудований в 1966 році. 12 березня 2020 року проведено аудит доступності зазначеного будинку, згідно з яким кут нахилу сходинок перевищує необхідні 8 градусів, що є небезпечним для встановлення пандусу та не відповідає вимогам чинного законодавства. Житло родини неможливо пристосувати під більш комфортні умови. Квартира позивачів перебуває у комунальній власності, тому запропоновано останнім здійснити обмін квартири на перший поверх, де буде надана допомога в прибудові балкону та пандусу (а.с. 24, 25).
Листом виконкому Миколаївської міської ради № 1273/10-03-01/2020 від 19 березня 2020 року позивачам, які звертались із проханням про надання допомоги з ремонту вітальні, ванни та кухні у їх квартирі, повідомлено про таке. На території Миколаївської міської ради діяла програма з надання матеріальної допомоги малозахищеним верствам населення (людям похилого віку, особам з інвалідністю, дітям-сиротам, одиноким матерям, малозабезпеченим сім`я), учасникам антитерористичної операції, операції об`єднаних сил та постраждалим учасникам Революції Гідності, членам їх сімей та сім`ям загиблих (померлих) для вирішення соціально-побутових питань на 2019-2021 роки. Метою програми є підтримка та вирішення невідкладних питань на достатній рівень життя малозахищених верств населення (людям похилого віку, особам з інвалідністю, дітям-сиротам, одиноким матерям, малозабезпеченим сім`ям), учасникам антитерористичної операції, операції об`єднаних сил та постраждалим учасникам Революції Гідності, членам їх сімей та сім`ям загиблих (померлих). Основним завданням програми було надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (втрати майна внаслідок пожежі, повені тощо). Надання допомоги на ремонт не передбачено (а.с. 30).
Згідно зі Списком осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень, у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради станом на 01 квітня 2021 року, сім`я позивачів з 19 січня 1994 року перебуває в черзі під № 17, підстава для взяття на квартирний облік, категорія пільги: житлова площа нижче за встановлені норми; особи, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списку захворювань (а.с. 59-63).
Рішенням Миколаївської селищної ради народних депутатів № 6 від 19 січня 1994 року, затверджено рішення комісії з обліку та розподілу житла при виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради народних депутатів про взяття на квартирний облік за місцем проживання: ОСОБА_4 , склад сім`ї п`ять осіб, проживаючого по АДРЕСА_5 , житловою площею - 15,6 кв.м, згідно з п. 44 «Правил…» за першочерговою чергою (за хворобою) (а.с. 68).
За Списком осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради станом на 01 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 19 січня 1994 року перебувають у черзі під № 5, підстава для занесення у список - особи, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списку захворювань (а..с. 64).
Спільним рішенням адміністрації і президії профкому Слов`янської ТЕС від 15 грудня 2020 року, затверджено списки черговості квартирного обліку по підприємству на покращення житлових умов робітників Слов`янської ТЕС. За затвердженими списками: загальна черга - 36 сімей; позачергова черга - 1 сім`я; першочергова черга - 28 сімей, з яких: які мають 3-х та більше дітей - 1 сім`я; які страждають на тяжкі форми захворювань - 1 сім`я; особи, які тривало та добросовісно (більше 20 років) пропрацювали у галузі виробництва - 26 сімей (пункт 2). Встановлено, що під час розподілу житла, на пільгові списки виділяти до 25% від загальної площі, що розподіляється протягом року, з яких 10% на позачергові списки, 15% на першочергові списки (пункт 3) Пункт другий наведеного спільного рішення, затверджено Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 176 від 21 квітня 2021 року. Сім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебуває в черзі під № 5 (а.с. 66-67).
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а стороною позивачів не доведено порушення їх прав та інтересів відповідачами, а саме порядку та черговості надання жилих приміщень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів забезпечити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідним житлом, згідно з існуючими нормами житлової площі в Україні, для проживання трьох людей, двоє з яких є інвалідами 1 групи, які потребують стороннього догляду, яке б відповідало вимогам Державних будівельних норм України, для осіб з інвалідністю, а в разі неможливості такого забезпечення, зобов`язати відповідачів виплатити позивачам грошові кошти для купівлі такого житла є безпідставними та необґрунтованими.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за наступними підставами.
За змістом частини 1 статті 28 Конвенції про права осіб з інвалідністю Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, що включає достатнє харчування, одяг та житло, і на безперервне поліпшення умов життя й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права без дискримінації за ознакою інвалідності.
Після ратифікації Україною Конвенції ООН про права інвалідів держава взяла на себе відповідні зобов`язання щодо забезпечення, захисту та реалізації прав осіб з інвалідністю.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Частиною 1 статті 9 ЖК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Відповідно до частини 1 статті 36 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районного, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів.
Частиною 1 статті 40 ЖК України передбачено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Згідно із статтею 45 ЖК України у першу чергу жилі приміщення надаються, зокрема, потребуючим поліпшення житлових умов особам, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списку захворювань, затвердженому в установленому законодавством Союзу РСР порядку та інвалідам 1 і 2 груп з числа військовослужбовців.
Поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків (пункт 1 частини 1 статті 46 ЖК України).
Відповідно до абзацу 1 пункту 18 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни та прирівняні до них особи мають право на позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» жилі приміщення, займані особами з інвалідністю або сім`ями, у складі яких вони є, під`їзди, сходові площадки будинків, в яких мешкають особи з інвалідністю, мають бути обладнані спеціальними засобами і пристосуваннями відповідно до індивідуальної програми реабілітації, а також телефонним зв`язком. Обладнання зазначених жилих приміщень здійснюється органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями, у віданні яких знаходиться житловий фонд. Обладнання індивідуальних жилих будинків, в яких проживають особи з інвалідністю, здійснюється підприємствами, установами і організаціями, з вини яких настала інвалідність, а в інших випадках - відповідними органами місцевого самоврядування. У разі невідповідності житла особи з інвалідністю вимогам, визначеним висновком медико-соціальної експертизи, і неможливості його пристосування до потреб особи з інвалідністю може провадитись заміна жилої площі. Органи місцевого самоврядування забезпечують виділення земельних ділянок особам з інвалідністю із захворюваннями опорно-рухового апарату під будівництво гаражів для автомобілів з ручним керуванням поблизу місця їх проживання.
У разі невідповідності житла особи з інвалідністю вимогам, визначеним висновком медико-соціальної експертизи, і неможливості його пристосування до потреб особи з інвалідністю може провадитись заміна жилої площі.
Судом встановлено, що рішенням Миколаївської селищної ради народних депутатів №6 від 19 січня 1994 року, затверджено рішення комісії з обліку та розподілу житла при виконавчому комітеті Миколаївської селищної ради народних депутатів про взяття на квартирний облік за місцем проживання: ОСОБА_4 , склад сім`ї – п`ять осіб, проживаючого по АДРЕСА_5 , житловою площею - 15,6 кв.м, згідно з п.44 «Правил…» за першочерговою чергою (за хворобою).
Згідно зі Списком осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень, у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради станом на 01 квітня 2021 року, сім`я позивачів з 19 січня 1994 року перебуває в черзі під № 17, підстава для взяття на квартирний облік, категорія пільги: житлова площа нижче за встановлені норми; особи, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списку захворювань.
За Списком осіб, які користуються право першочергового одержання жилих приміщень, у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради станом на 01 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 19 січня 1994 року перебувають у черзі під № 5, підстава для занесення у список - особи, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списку захворювань.
Спільним рішенням адміністрації і президії профкому Слов`янської ТЕС від 15 грудня 2020 року затверджено списки черговості квартирного обліку по підприємству на покращення житлових умов робітників Слов`янської ТЕС. За затвердженими списками: загальна черга – 36 сімей; позачергова черга – 1 сім`я; першочергова черга – 28 сімей, з яких: які мають 3-х та більше дітей – 1 сім`я; які страждають на тяжкі форми захворювань – 1 сім`я; особи, які тривало та добросовісно (більше 20 років) пропрацювали у галузі виробництва – 26 сімей (пункт 2). Встановлено, що під час розподілу житла, на пільгові списки виділяти до 25 % від загальної площі, що розподіляється протягом року, з яких 10 % на позачергові списки, 15 % на першочергові списки (пункт 3) Пункт другий наведеного спільного рішення, затверджено рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 176 від 21 квітня 2021 року. Сім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебуває в черзі під № 5.
Нормами статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.
Статтею 46 ЖК України передбачено позачергове надання жилих приміщень, і громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.
Частиною першою цієї статті визначено перелік осіб, яким жилі приміщення надаються позачергово.
Однак, таке право позивачами може бути реалізоване лише після забезпечення житлом осіб, які станом на час прийняття рішення, включені до списку в черзі перед позивачами та мають такі ж самі житлові права.
З аналізу наведеного вище, можна дійти висновку про те, що позивачі можуть реалізувати своє право на отримання житла позачергово лише після забезпечення житлом осіб, які станом на час прийняття рішення, включені до списку в черзі перед позивачем та мають такі ж самі житлові права. При цьому позивачами не надано належних та допустимих доказів порушень відповідачами порядку та черговості надання жилих приміщень.
Відповідно до положень частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками, зробленими судом першої інстанції щодо відсутності порушень відповідачами порядку та черговості надання жилих приміщень позивачам.
Наведені в апеляційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Отже, доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Судді                                                                                І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста