Номер провадження: 22-ц/813/5646/23 
Справа № 947/10168/23
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник-адвокат Шалару Олексій Ілліч
на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 року
у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції м. Одеса про зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 року вказану вище позовну заяву ОСОБА_1 подану до суду адвокатом Шалару О.І. повернуто та роз`яснено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат-представник Шалару О.І. звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, вказує, що суд дійшов помилкового висновку про повернення позову поданого адвокатом Шалару О.І., який діє в інтересах позивачки з підстав передбачених п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За доводами апеляційної скарги, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки постановлена передчасно, з огляду на те, що повноваження адвоката Шалару О.І. діяти від імені ОСОБА_1 підтверджені доданим до позовної заяви ордером №1070016 від 16 серпня 2022 року, про надання правової допомоги у судах всіх інстанцій,що є достатнім та необхідним підтвердженням наявності у адвоката повноважень надавати правову допомогу клієнту та представляти його інтереси в будь-яких судах України та не вимагає додаткових уточнень.
Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
У відповідності до приписів ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про повернення позовної заяви, право на апеляційне оскарження якої регламентовано п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розгляд справи в апеляційному порядку здійснюється у письмовому провадженні за матеріалами, що містяться у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним нормам, виходячи з такого.
Постановляючи ухвалу про повернення вказаної вище позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що долучений до неї  ордер не є документом, який посвідчує повноваження адвоката Шалару О.І. на надання  ОСОБА_1  правової допомоги у Київському районному суді м. Одеси, тому вважав, що є підстави для повернення позову з підстав передбачених п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1   підписана та подана адвокатом Шалару О.І. на підтвердження повноваження якого до позову додано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1070016 від 16 серпня 2022 року у відповідності до якого адвокат діє на підставі доручення про надання правової допомоги №202 від 16 серпня 2022 року, із посиланням на те, що повноваження не обмежуються.
Колегія суддів вважає слушними посилання скаржника про те, що суд передчасно дійшов висновку про повернення поданої адвокатом Шалару О.І. позовної заяви, з огляду на таке.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.
Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. "Право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Статтею 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Відповідно до приписів частини 1 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частини 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно до частин першої - третьої якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).
Вказаний висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №П/9901/736/18 (провадження №11-989заі18).
Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року №41 (в редакції відповідно до рішення Ради адвокатів України №118 від 17 листопада 2020 року), встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.
Відповідно до підпункту 12.4 пункту 12 зазначеного Положення ордер містить назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).
При поданні позовної заяви представником заявника - адвокатом Шалару О.І. на підтвердження повноважень було додано ордер серії ВЕ №1070016 від 16 серпня 2022 року, в якому, зокрема, зазначено про надання адвокатом правової допомоги “у підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності, судах усіх інстанцій”.
Верховний Суд неодноразово вирішував питання прийнятності ордеру як документа, що підтверджує повноваження адвоката, у разі, коли в ньому замість найменування конкретного органу (суду), у якому надається правова допомога, зазначено загальне найменування системи органів, зокрема "суди України" чи інші подібні конструкції.
Так, у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі №826/17175/18 зазначено, що:
- під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу, так і назва групи органів, визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо);
- зазначення в ордері, що правова допомога надається "в судових органах" є достатнім для висновку про наявність у адвоката повноважень діяти від імені сторони у справі;
- вимога судів зазначати в ордері найменування конкретного суду є надмірно формалізованою і створює невиправдані перешкоди для звернення до суду.
Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2023 року у справі №640/30856/21, від 18 травня 2023 року у справі №754/12387/21.
Тотожна за змістом правова позиція послідовно викладалася Верховним Судом у постановах від 09 жовтня 2020 року у справі №460/1726/19, від 22 квітня 2021 року у справі №280/2788/20, від 30 листопада 2021 року у справі №826/17175/18 та інших.
Отже, у цьому випадку зазначення представником позивачки в ордері, що правова допомога надається "у судах усіх інстанцій" є достатнім для висновку про наявність у адвоката Шалару О.І. права на підписання та подання позовної заяви від імені ОСОБА_1 .
На вказане суд першої інстанції не звернув належної уваги та дійшов помилкового висновку про повернення позову з підстав не підтвердження повноважень адвоката Шалару О.І. на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Київському районному суді м. Одеси.
Колегія суддів також звертає увагу на таке.
За правилами частини другої статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Частиною 1 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Також Верховний Суду у постанові від 27 вересня 2023 року у справі №367/1152/23 виснував, що відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо у суду виникли сумніви в тому, що документи на підтвердження повноважень представника є недостатніми, то суду слід було залишити заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а не повертати її одразу заявнику.
При цьому у постанові від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 Верховний Суд також зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №26/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань судочинства, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
Враховуючи викладене колегія суддів зауважує, що у випадку виникнення у суду першої інстанції сумнівів щодо наявності у адвоката Шалару О.І. повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 , зокрема, у Київському районному суді м. Одеси, суд повинен був залишити позовну заяву без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а не повертати її одразу позивачу.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. право на доступ до суду. У даному випадку суд не дотримався справедливого балансу публічних та приватних інтересів та з порушенням вимог ст. 2 ЦПК України щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ повернув позовну заяву позивачеві.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, з підстав наведених у змісті оскаржуваної ухвали. 
Отже колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на вказане вище, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник-адвокат Шалару Олексій Ілліч задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 рок скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий                                                                Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        М.В. Назарова

                                                                               В.В. Кострицький