П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/6877/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Романченко Євген Юрійович 
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
27 листопада 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови провести розрахунок (нарахування) заборгованості померлій матері, ОСОБА_2 , відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі №240/22537/20 від 28.07.2021 із 17.07.2018 по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1999 № 796-XII (Закон № 796-XII), що дорівняє двом мінімальним заробітним платам та надати відповідну довідку про розмір заборгованості;
- зобов`язати відповідача провести розрахунок (нарахування) заборгованості померлій матері, ОСОБА_2 відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі №240/22537/20 від 28 липня 2021 року із 17.07.2018 по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівняє двом мінімальним заробітним платам та надати відповідну довідку про розмір заборгованості.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на момент смерті матері позивача не була виплачена доплата до пенсії за період, визначений у рішенні суду, а тому позивач як спадкоємець має право на її отримання.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, у тому числі кошти відповідно до судового рішення
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі №240/22537/20, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити із 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 02.03.2022, ОСОБА_2 помела ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки Овруцької державної нотаріальної контори від 09.01.2023 №11/02-14.
На запит Овруцької державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідач надав лист від 24.01.2023 №0600-0501-8/11544, згідно якого недоотримана пенсія у ОСОБА_2 відсутня.
Позивач вважає, що він як спадкоємець ОСОБА_2 має право на отримання доплати до пенсії його матері, яка не була їй виплачена згідно судового рішення у справі №240/22537/20, а тому звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання отримання вказаних виплат може бути вирішено тільки шляхом виконання судового рішення від 28.07.2021 у справі №240/22537/20, оскільки син ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , не має особистого права на отримання таких виплат.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (Закон №1058-ІV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині 1 цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною 2 цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (Закон № 1788-ХІІ) у редакції на час виникнення спірних правовідносин, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Встановлено, що позивач не звертався до відповідача у порядку статті 52 Закону №1058-ІV та із заявою про видачу йому довідки про суми пенсії, що належали його матері на день смерті та залишилися недоодержаними у зв`язку з її смертю.
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції,  цей спір стосується отримання підвищення до пенсії ОСОБА_2 , яке належало їй по день смерті і право на яке було встановлено судом у справі №240/22537/20. Питання отримання цих виплат позивачем може бути вирішено тільки шляхом виконання судового рішення від 28.07.2021 у зазначеній справі, оскільки син ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , особистого права на отримання цього підвищення до пенсії немає.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин 2, 3 статті 52 Закону №1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості – переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.
Таким чином, суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця, незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов`язано провести нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як особі, яка проживає в зоні радіаційного забруднення, передбаченої Законом № 796-XII.
При цьому, за змістом ст.52 КАС України правонаступництво в адміністративній справі допускається не тільки до закінчення її розгляду судом та набрання остаточним судовим рішенням у справі законної сили.
Згідно із ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція викладена у багатьох постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі №2а/0612/649/11, від 03 травня 2018 року у справі №2-а-1864/10 та від 07 березня 2019 року у справі №617/7748/12.
Таким чином, для отримання виплати на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі №240/22537/20, позивачу необхідно звернутись до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 52 КАС України для заміни позивача у справі №240/22537/20 на його правонаступника.
Наведене свідчить про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту прав у спірних правовідносин, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Сушко О.О.