Справа № 761/23894/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13660/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                             Крижанівської Г.В., 
суддів                                              Білич І.М., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                  Шпирук Ю.С.,                      
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Григор`єва Ростислава Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Мальцева Д.О., у справі № 761/23894/19 за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко Василь Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Наталія Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерина Валеріївна, приватний нотаріус Київського нотаріального округу Зубков Денис Юрійович, ДП «СЕТАМ», про визнання правочинів недійсними, скасування записів, витребування майна з чужого володіння та звільнення приміщення, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В., приватний нотаріус Київського нотаріального округу Зубков Д.Ю., ДП «СЕТАМ», про визнання правочинів недійсними, скасування записів, витребування майна з чужого володіння та звільнення приміщення. Зазначав, що рішенням Київської міської ради від 27 грудня 2001 року № 208/1642 будинок АДРЕСА_1 загальною площею 1680,81 кв.м., в тому числі нежилі приміщення площею 335,90 кв.м. передано до комунальної власності територіальної громади міста Києва. Вказував, що він є співвласником квартири АДРЕСА_2 у цьому будинку. Також зазначав, що всі квартири у вказаному будинку приватизовані та перебувають у приватній власності його мешканців. У квітні 2019 року невідомі особи, які не є мешканцями будинку, розпочали ремонтні роботи на горищі дому, що є допоміжним приміщенням. Відповідно до отриманої інформації, допоміжне приміщення будинку АДРЕСА_1 вибуло із власності мешканців без їх згоди. Так, на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В. В. за реєстровим № 908, відповідач ОСОБА_2 зареєстрував право власності на нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв. м., про що внесено запис про право власності № 14594456 в Державний реєстр речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 926717580000. 
В подальшому на підставі договору іпотеки від 17 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. за реєстровим №2466, як забезпечення виконання договору позики грошових коштів від 17 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. за реєстровим № 2465, нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м. передано іпотекодержателю ОСОБА_3 
05 листопада 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М. видала виконавчий напис нотаріуса за реєстровим № 4661 про стягнення предмету іпотеки - нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м.
25 жовтня 2018 року на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про звернення стягнення на вказане нежитлове приміщення.
15 березня 2019 року в рамках виконавчого провадження, проведено електронні торги щодо реалізації предмета іпотеки - нежитлового приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м. Переможцем торгів визначено ОСОБА_4 
21 березня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. видала Акт про реалізацію предмета іпотеки щодо спірного нерухомого майна. При цьому, відповідно до реєстру приватних виконавців, на підставі протоколу № 8 від 15 березня 2019 року дисциплінарною комісією приватних виконавців було зупинено діяльність приватного виконавця Шмідт К.В. строком на шість місяців.
23 березня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зубков Д. Ю., на підставі акту реалізації предмета іпотеки, відповідачу ОСОБА_4 видав Свідоцтво про право власності за реєстровим № 308 на нежиле приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м.
Усі вищевказані дії щодо допоміжного приміщення - горища, проведено без будь-якого обговорення чи отримання згоди власників квартир у будинку АДРЕСА_1 .
Позивач зауважує, що він є співвласником квартири АДРЕСА_3 , а відтак, є співвласником допоміжного приміщення - горища, яке незаконно вибуло із його власності. Нотаріальної згоди на відчуження майна позивач не надавав. 
З урахуванням викладеного та заяви про зміну предмета позову, позивач  ОСОБА_1 просив:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ;
- витребувати у ОСОБА_6 на користь власників квартир у будинку АДРЕСА_1 , спірне нежитлове приміщення у спільну сумісну власність, припинити право власності ОСОБА_6 на дане нежитлове приміщення;
- визнати недійсним договір іпотеки №2466 від 17 червня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- визнати недійсним договір іпотеки № 318 від 25 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29687355 від 20 березня 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В.В., запис про право власності № 14594456, про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення в літері «А», загальною площею 191,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46110305 від 23 березня 2019 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю., запис про право власності № 30838465, про державну реєстрацію права власності на вищевказане нежитлове приміщення за ОСОБА_6 ;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46133010 від 25 березня 2019 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю., запис про іпотеку № 30860104, про державну реєстрацію іпотеки на вказане нежитлове приміщення за ОСОБА_8 ;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46128368 від 25 березня 2019 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю., запис про право власності № 30855480, про державну реєстрацію обтяження на вказане нежитлове приміщення за ОСОБА_8 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Григор`єв Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов помилкового висновку про те, що позивач не вправі самостійно звертатися до суду з позовом про визнання недійсним правочинів, вчинених з допоміжними приміщенням будинку та витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки це не відображає волю всіх співвласників багатоквартирного будинку. Звертає увагу на те, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» горище є спільною сумісною власністю усіх співвласників багатоквартирного будинку, що не потребує додаткових дій щодо державної реєстрації права власності. Крім того, чинним законодавством не передбачено окремої реєстрації права власності на допоміжне приміщення за будь-яким суб`єктом. Будь-яких додаткових дій щодо реєстрації права власності не потрібно, оскільки така власність гарантується саме законом та є непорушною. Зазначає, що у квітні 2019 року невідомі особи, які не є мешканцями будинку, розпочали ремонтні роботи на горищі дому, що є допоміжним приміщенням. Відповідно до отриманої інформації, допоміжне приміщення будинку АДРЕСА_1 вибуло із власності мешканців без їх згоди. Право власності на вказане допоміжне приміщення було набуто начебто на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2004 року по справі №2-3781/04, яке нібито було зареєстровано у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 12 серпня 2004 року, записано в реєстрову книгу №19п-91 за номером 257-м, про що наявна відмітка на рішенні. Проте, вказане рішення суду та відмітка про проведення реєстрації на ньому є підробленими, що підтверджено відповідями Шевченківського районного суду м. Києва та Київського міського БТІ, які наявні в матеріалах справи. В подальшому, маючи на руках вищевказане підроблене рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2004 року, невстановлена досудовим розслідуванням особа звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В. з метою продажу горища, загальною площею 191,8 кв.м. ОСОБА_2 . На підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував право власності на нежитлове приміщення в літері «А», загальною площею 191,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, вже в ході розгляду справи було встановлено, що продавцем за вказаним правочином виступав ОСОБА_5 . В рамках досудового розслідування кримінального провадження № 1202310510000411 слідчим проведено допит ОСОБА_5 , який повідомив, що горище ніколи не перебувало у його власності, судового спору про поділ майна, за яким він ніби отримав право власності, не існувало. Особисто до приватного нотаріуса Юрченка В.В. з метою продажу вказаного майна ОСОБА_5 не звертався. Більше того, майно відчужувалося за паспортом ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 , який є втраченим та недійсним з 08 жовтня 2013 року. Звертає увагу на те, що вказаний об`єкт нерухомості неможливо відчужити без погодження Департаменту охорони культурної спадщини КМДА. Таким чином, надаючи оцінку обставинам справи, судом не досліджувались попередні дії відповідачів щодо використання підробленого рішення суду, підроблення штампів, використання недійсних паспортів, порушення порядку відчуження майна без згоди співвласників, порушення порядку відчуження пам`ятки культурної спадщини без погодження із органом охорони культурної спадщини. Також зазначає, що проводячи аналіз процедури продажу горища на торгах, судом невірно встановлено обставини та проігноровано той факт, що приватний виконавець Шмідт К.В. не мала права видавати акт про реалізацію предмета іпотеки щодо спірного нерухомого майна від 21 березня 2019 року, оскільки її діяльність була зупинена протоколом № 8 від 15 березня 2019 року дисциплінарної комісії приватних виконавців. Також суд помилкового послався на добросовісність відповідача ОСОБА_4 , який нібито не знав та не міг знати, що купує на торгах допоміжне приміщення будинку, яке не може перебувати в приватній власності. Наголошує на тому, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_3 , а відтак, є співвласником допоміжного приміщення, яке незаконно вибуло із його власності. Правочини щодо відчуження допоміжних приміщень є незаконними та підлягають скасуванню. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .         
В судовому засіданні адвокат Григор`єв Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В., приватний нотаріус Київського нотаріального округу Зубков Д.Ю., представник ДП «СЕТАМ», в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М. подала заяву про розгляд справи без її участі. Адвокат Деяк Я.М., який діє в інтересах ОСОБА_4 , подав заяву про відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи її тим, що ОСОБА_4 лише 02 листопада 2023 року отримав копію апеляційної скаргиадвоката Григор`єва Р.І., поданої в інтересах ОСОБА_1 , а відтак, враховуючи значний скарги та доданих до неї документів, просив поновити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу в зв`язку з чим відкласти розгляд справи. Разом з тим, вказана підстава не є поважною причиною для відкладення розгляду справи. Адвокат Деяк Я.М. , який діє в інтересах ОСОБА_4 , та особисто ОСОБА_4 не були позбавлені можливості з`явитися в судове засідання. 
Таким чином, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 січня 2001 року, виданого відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району, позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 18-19).
Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на нежитлове приміщення (в літ. А), зальною площею 191,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 20 травня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрованого за №908 (т.1, а.с. 148-149, 150).
В подальшому на підставі договору іпотеки від 17 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. за реєстровим №2466, як забезпечення виконання договору позики грошових коштів від 17 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н.М. за реєстровим № 2465, нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м. передано іпотекодержателю ОСОБА_3 (т.1, а.с. 142-145, 147).
05 листопада 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М. видала виконавчий напис нотаріуса за реєстровим № 4661 про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м. (т.1, а.с. 141).
25 жовтня 2018 року на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса за заявою стягувача ОСОБА_3 приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 про звернення стягнення на вказане нежитлове приміщення (т.2, а.с. 67-69).
26 жовтня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м. в присутності двох понятих, стягувача ОСОБА_3 та представника боржника за довіреністю ОСОБА_10 (т.2, а.с. 70-72).
15 березня 2019 року в рамках виконавчого провадження, проведено електронні торги щодо реалізації предмета іпотеки - нежитлового приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м. Відповідно до протоколу №393029 від 15 березня 2019 року переможцем торгів визначено ОСОБА_4 (т.1, а.с. 45-46).
21 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. видано Акт про реалізацію предмета іпотеки в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо спірного нерухомого майна (т.1, а.с. 47-49). 
Того ж дня, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. було припинено обтяження щодо арешту майна: нежитлового приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м. (т.2, а.с. 78-80).
23 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю., на підставі акту реалізації предмета іпотеки, відповідачу ОСОБА_4 видано Свідоцтво про право власності за реєстровим № 308 на нежиле приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м. (т.1, а.с. 52).
25 березня 2019 року на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковим Д.Ю. за реєстровим № 319, як забезпечення виконання договору позики грошових коштів від 02 березня 2019 року, нежитлове приміщення в літері «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м. передано іпотекодержателю ОСОБА_8 (т.3, а.с. 72-73, 74-79).
Також, як вбачається з матеріалів справи, з приводу самоуправних дій невстановлених осіб, що полягають у реконструкції горища за адресою: АДРЕСА_1 , Підрозділом дізнання Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023105100000411 від 21 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (т.3, а.с. 86).
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову  ОСОБА_1 . 
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що до позовної заяви не надано жодного доказу щодо правомірності подання ОСОБА_1 позову від інших співвласників будинку, здійснення ним представницьких функцій стосовно інших співвласників будинку, необхідних для рішення про визнання правочинів недійсними, скасування записів, витребування майна з чужого володіння та звільнення приміщення, яке приймається всіма співвласниками, що є колективним та колегіальним, такі повноваження надаються тільки співвласникам багатоквартирного будинку та оформлюються у передбаченому Законом порядку та спосіб. Позивачем не надано доказів того, що його права в даному випадку порушені та підлягають захисту, а відтак, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного майна, та що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, у задоволенні поданого позову слід відмовити у повному обсязі.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції. 
Судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не надано належної оцінки доводам ОСОБА_1 щодо недійсності договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В.В. за реєстровим номером 908, та неправильно застосовано норми матеріального права.
Відповідно до положень  ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання на момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Відповідно до змісту ст. ст. 15, 16 ЦК України матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Київської міської ради від 27 грудня 2001 року № 208/1642 будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 1680,81 м2 передано до комунальної власності територіальної громади міста Києва (т.1, а.с. 17).
У вказаному будинку наявні допоміжні приміщення, втому числі горище загальною площею 191,8 кв. м.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Згідно з ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
В рішенні Конституційного суду по справі № 1-2/2004 р від 02 березня 2004 року №4-рп/2004, зазначено, що горище, як допоміжне приміщення, є спільною власністю всіх власників квартир просто в силу закону, безвідносно до того, створене в будинку ОСББ чи ні. Більше того, закон не передбачає окремої реєстрації права власності на допоміжні приміщення за будь-яким суб`єктом. Будь-яких додаткових дій щодо реєстрації права власності не потрібно, оскільки така власність гарантується саме законом. Така власність є непорушною.
Аналогічні висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 27.06.2023 р. у справі № 910/22039/21, від 14.06.2023 р. у справі № 461/952/15-ц, від 310.05.2023 р. у справі № 753/7089/18, від 08.04.2020 у справі № 915/1096/18, від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі № 914/843/17.
Відповідно до ст. 369 ЦК України, розпорядження спільним майном здійснюється за згодою всіх його власників.
В силу зазначених норм, ОСОБА_1 разом з іншими власниками квартир після їх приватизації стали співвласниками приміщень загального користування, в тому числі й допоміжних, в будинку АДРЕСА_1 . Такі приміщення не можуть бути будь-яким чином передані чи відчужені без згоди усіх власників.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2004 року у справі № 2-3781/04, позов ОСОБА_11 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_5 , зокрема, право власності па нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м.
Таке рішення ніби то було зареєстровано у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 12 серпня 2004 року, записано в реєстрову книгу № 19п-91 за номером 257-м, про що наявна відмітка на рішенні (т.2, а.с. 16-17).
Разом з тим, згідно відповіді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року № 09-08/290/2019 вбачається, що в архіві суду в наряді № 45 постійного зберігання судових рішень по цивільним справам, розглянутих у 2004 році, за номером справи 2-3781/04 знаходиться оригінал рішення від 24 червня 2004 року, ухваленого суддею Зубковим С.О. по справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_13 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно журналу (алфавіту) реєстрації цивільних справ за 2004 рік позов ОСОБА_11 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя на розгляд Шевченківського районного суду міста Києва не надходив (т.2, а.с. 134).
Згідно відповіді КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-16160 (И-2019) від 02 грудня 2019 року також вбачається, що згідно даних реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентеризації» по нежитловому фонду за адресою: АДРЕСА_1 , рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2004 року не реєструвалося, нежилі приміщення в літ. «А», загальною площею 191,8 кв.м. за ОСОБА_5 на праві власності не реєструвалися. В книзі №19п стор.91. проведена реєстрація права власності на нежилі приміщення за іншою адресою (т.2, а.с. 6).
Також, згідно відповіді КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №062/14-3291 (И-2023) від 15 березня 2023 року вбачається, що за даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення заг. площею 191,8 кв.м. відсутня. Інформаційна довідка НП-2016 № 9413 від 06 травня 2016 року на вказаний об`єкт нерухомого майна бюро не видавалася. Також КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що реєстраційного номера 257-м не існує (т.3, а.с. 160).  
Додатково, у відповідь на запити, КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентеризації» та КП «КК з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» надали інформацію, що реконструкція чи зміна цільового призначення допоміжних приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 191,8 кв.м., не проводилась.
Таким чином, з вищевказаних доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2004 року, та відмітка про проведення реєстрації об`єкта є підробленими, що підтверджено Шевченківським районним судом міста Києва та КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Горище в будинку АДРЕСА_1 ніде не реєструвалось. Реєстрові номери такого об`єкту не існують. 
На підставі вказаного неіснуючого рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2004 року та підробленої на такому рішенні відмітки про його реєстрацію в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 12 серпня 2004 року в реєстровій книзі № 19п-91 за номером 257-м, спірне нежитлове приміщення, за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В.В. за реєстровим № 908, було переоформлено на корить ОСОБА_2 , після чого через низку правочинів було переоформлено на ОСОБА_4 .
В рамках досудового розслідування кримінального провадження №1202310510000411 слідчим проведено допит ОСОБА_5 , який повідомив, що горище в літ. «А» розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,8 кв.м., ніколи не перебувало у його власності, судового спору про поділ майна, за яким він ніби отримав право власності, не існувало. Особисто до нотаріуса Юрченка В.В. про продаж вказаного майна ОСОБА_5 не звертався. 
Більше того, майно відчужувалось за паспортом ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 , який є втраченим та недійсним з 08 жовтня 2013 року.
Вказане свідчить про те, що укладення та підписання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченка В.В. відбувалось невстановленою особою, за недійним паспортом з правовстановлюючим документом - рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2004 року, яке містить ознаки підробленого документа.
Відтак, оскільки договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року не відповідає вимогам законодавства, та оспорений ОСОБА_1 він підлягає визнанню судом недійсними.
На зазначене, суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
При цьому суд першої інстанції помилково послався на те, що до позовної заяви не надано жодного доказу щодо правомірності подання ОСОБА_1 позову від інших співвласників будинку, здійснення ним представницьких функцій стосовно інших співвласників будинку, необхідних для рішення про визнання правочинів недійсними, скасування записів, витребування майна з чужого володіння та звільнення приміщення, яке приймається всіма співвласниками, а також на недоведеність порушення його прав, оскільки ОСОБА_1  згідно положень ст. 369 ЦК України, положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є співвласником допоміжних і технічних приміщень будинку за адресою: АДРЕСА_1 ,  а відтак, згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України мав право на звернення із даним позовом з метою захисту своїх прав.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Відповідно до частин першої, третьої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Виходячи з положень зазначених статей, право витребувати майно з чужого незаконного володіння має тільки власник цього майна.
Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно, зокрема в добросовісного набувача.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3104цс16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц (провадження № 14-288цс18).
При цьому право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсними правочинів, за якими майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (постанова Великої палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16, провадження № 14- 2цс21). При цьому для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не вважається ефективним способом захисту права власника, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14- 208цс18), пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20), від 18 жовтня 2023 року у справі №686/14706/21 (провадження № 61-9338св23) та інших.
Таким чином, оскільки було встановлено, що спірне приміщення вибуло ізспільної сумісної власності власників квартир, до яких також входить і позивач, в будинку АДРЕСА_1 , у володіння ОСОБА_2 на підставі недійсного правочину, а відповідно, у ОСОБА_4 були відсутні достатні підстави для набуття права власності на нього, таке приміщення підлягає витребуванню з володіння  ОСОБА_4 у власність дійсних власників - власників квартир в будинку АДРЕСА_1 .
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21) Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то ефективним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для відновлення його права. Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.
Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав з метою відновлення прав дійсного власника нерухомого майна. 
Таким чином, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна відповідає його порушеному правута в повному обсязі відновлює його права. Відповідно, в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
При цьому колегія суддів не враховує доводи відповідача щодо добросовісності нового набувача майна - ОСОБА_4 , адже матеріалами справи підтверджено, що спірні приміщення, право власності на які було зареєстроване за ОСОБА_4 вибули поза волею дійсних власників, без отримання дозволу співвласників житлових і нежитлових приміщень будинку у встановленому Законом порядку, а тому, згідно положень ст. 387 і ст. 388 ЦК України могло бути витребуване, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Крім того, колегія суддів також враховує, що з огляду на особливості спірного об`єкту, новий титульний власник ОСОБА_4 , на якого було перереєстроване спірне приміщення, проявивши достатню обачність, мав усвідомлювати, що воно є допоміжним приміщенням будинку та не може бути відчужене без згоди всіх співвласників житлового будинку.
Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В., приватний нотаріус Київського нотаріального округу Зубков Д.Ю., ДП «СЕТАМ», про визнання правочинів недійсними, скасування записів, витребування майна з чужого володіння та звільнення приміщення - в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В.В. за реєстровим номером 908; та витребування від  ОСОБА_4 нежитлового приміщення в літері «А» в будинку АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність власників квартир в будинку АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Григор`єва Ростислава Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юрченко Василь Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Халявка Наталія Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерина Валеріївна, приватний нотаріус Київського нотаріального округу Зубков Денис Юрійович, ДП «СЕТАМ», про визнання правочинів недійсними, скасування записів, витребування майна з чужого володіння та звільнення приміщення задовольнити частково.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В.В. за реєстровим номером 908.
Витребувати у ОСОБА_4 нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність власників квартир в будинку АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 10 листопада 2023 року.
Суддя-доповідач
Судді