Постанова
Іменем України
25жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 369/5509/21
провадження № 61-9196св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,
відповідач -  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Фалес Василь Васильович, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2022 року у складі судді Фінагеєвої І. О. та постанову Київського апеляційного суду від 02 травня 2023 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Писаної Т. О., Журби С. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2022 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 звернулисядо суду із позовом до  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_5 та син ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померлий був чоловіком відповідача та батьком їх спільної дитини ОСОБА_4 .
Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді 1/2 частки жиитлового будинку АДРЕСА_1 , інша 1/2 частка цього будинку належить відповідачу, оскільки майно набуто ОСОБА_4 та відповідачем під час перебування у шлюбі.
Позивачі у передбачений законом строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Зайомою Т. Р. від 15 квітня 2021 року  їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з огляду на відсутність правовстановлюючого документу на частину спірного будинку.
Просили визнати за ними право власності в порядку спадкування                             по1/8 частині за кожним на житловий будинок АДРЕСА_1 , а за відповідачем на його 1/4 частку.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області                   від 21 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 травня 2023 року, позов ОСОБА_5 ,           ОСОБА_2 задоволено частково. 
Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності за кожним на 1/8 частину житлового будинку (домоволодіння) наАДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 3 783,50 грн на кожного.
 
Судові рішення мотивовані тим, щодо спадкового майна померлого спадкодавця  ОСОБА_4 входить 1/2 частка у праві власності на спірний будинок, спадкоємці померлого, а саме мати  ОСОБА_2 , дружина   ОСОБА_3 , дочка  ОСОБА_4 , син  ОСОБА_5 , які відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги, мають право на спадкування вказаного майна у рівних частках, а відтак позивачі мають право на спадкування вказаного майна у розмірі 1/8 частки (1/2 частки будинку : 4 (спадкоємців) = 1/8 частки приміщення). 
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання за відповідачем право власності на 1/4 частку спірного будинку, оскільки позивачами не надано доказів на право звернення до суду в інтересах вказаної особи із вищевказаною вимогою.
Також суди вважали за необхідне стягнути з відповідача на користь кожного позивача судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
До Верховного Суду 19 червня 2023 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати в частині стягнення з неї судового збору.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що при вирішення питання про розподіл судового збору суди не врахували того, що відповідач не оспорює спадкове право позивачів на їх частку, а тому з неї не підлягає стягненню судовий збір. Вважає, що у вказаній частині позов заявлено до неналежного відповідача.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_5 та син ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померлий був чоловіком відповідача та батьком їх спільної дитини ОСОБА_4 .
 
Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді 1/2 частки жиитлового будинку АДРЕСА_1 .
 
Спадкоємці у передбачений законом строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом.
 
Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Зайомою Т. Р. від 15 квітня 2021 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з огляду на відсутність правовстановлюючого документу на частину спірного будинку.
 
Позиція Верховного Суду
 
Оскільки судові рішення оскаржуються лише в частині стягнення з відповідача на користь позивачів судового збору, то відповідно до статті 400 ЦПК України їх законність в іншій частині колегією суддів не перевіряється.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
 
За змістом статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
 
Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (стаття 2 Закону України «Про судовий збір»).
 
У відповідності до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір»  судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
 
Згідно з положеннями частин першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Як слідує із матеріалів справи, позивачі при зверненні до суду із позовом сплатили 11 350 грн.
 
Виходячи із розміру задоволених позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно стягнув з віповідача на користь позивачів судовий збір у розмірі 3 783,50 грн на кожного.
Відповідач помилково вважає стягнення судового збору вирішенням позовної вимоги, оскільки такий відноситься до судових витрат, які понесли позивачі при поданні позовної заяви і які у даному випадку підлягають стягненню з відповідача відповідно до розміру задоволених позовних вимог. 
 
З цих підстав доводи касаційної скарги про неналежність відповідача за вимогою про стягнення судового збору є помилковими.
 
При цьому відповідач не оскаржувала судові рішення в частині вирішення спору по суті, а тому колегія суддів не здійснює перевірку законності судових рішень у вказаній частині та не надає оцінки належності/неналежності суб`єктного складу сторін у справі. 
 
Посилання відповідача у касаційній скарзі на те, що вона не оспорює спадкове право позивачів на їх частку, а тому з неї не підлягає стягненню судовий збір, не є підставою для відмови у стягненні з неї таких витрат, з огляду на часткове задоволення позовних вимог позивачів у цій частині. 
 
За змістом частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
 
Оскільки між сторонами не було укладено мирової угоди, позовні вимоги не визнавалися відповідачем до початку розгляду справи по суті, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів судового збору у повному обсязі відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Фалес Василь Васильович, залишити без задоволення.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 
від 21 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 02 травня 2023 року в частині вирішення питання про стягнення судового збору залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара