Номер провадження: 22-ц/813/6080/23 
Справа № 504/3408/22
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.11.2023 року                                                                 м. Одеса
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів:         Коновалової В.А., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Лупши В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Техагро», в інтересах якого діє представник-адвокат Костюченко Станіслав Геннадійович,
на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року 
у цивільній справі за позовною заявою ТОВ Компанія «Техагро» до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту,
встановив:
02 листопада 2022 року ТОВ Компанія «Техагро» в інтересах якого діє адвокат Костюченко С.Г. звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило:
1. встановити ТОВ Компанії «Техагро» право земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки площею 2,6850 га, що розташована за адресою: смт. Нові Біляри, Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області, загальна площа земельної ділянки складає 7,2027 га, кадастровий номер земельної ділянки 5122755400:01:001:0014, власником якої є ОСОБА_2 
2.визначити істотні умови сервітуту: об`єкт сервітутного права (площа, на яку
поширюється земельний сервітут) та строк сервітуту:
       - опис зони дії сервітуту згідно вказаного плану-схеми: частина ділянки площею
2,6850 га, що розташована за адресою: смт. Нові Біляри, Новобілярської селищної ради
Лиманського району Одеської області, загальна площа земельної ділянки складає 7,2027 га,
кадастровий номер земельної ділянки 5122755400:01:001:0014, що використовується для
прокладання та експлуатації залізничної колії на постійній основі;
       - вид сервітуту: право прокладання та експлуатації залізничної колії;
       - строк дії сервітуту: постійний;
       - плата за користування сервітутом: власник сервітуту сплачує власнику земельної
ділянки плату за користування сервітутом у грошовій формі в розмірі 50000 грн. на рік.
Оплата в розмірі 100% річної плати за користування земельним сервітутом, здійснюється
шляхом перерахування власником сервітуту коштів на поточний рахунок власника земельної
ділянки згідно виставленим рахунком до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим
роком, з моменту виникнення права користування (сервітуту).
Позовна заява обґрунтована тим, що ТОВ Компанія «Техагро» орендує земельні ділянки за кадастровими номерами 5122755400:01:001:0267 та 5122755400:01:001:0264, цільове призначення: 12.01 для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури залізничного транспорту, на підставі договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5122755400:01:001:0264 від 24 листопада 2021 року №2411АЗК, укладеного з ТОВ «Агроземкурс» на 49 років та на підставі договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5122755400:01:001:0267 від 24 листопада 2021 року №2411АТІ, укладеного з ТОВ «Агротрейд Інвестментс» на 49 років.
Між вказаними вище земельними ділянками, знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 5122755400:01:001:0014, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
Позивач є замовником будівництва залізничної колії, яка проходитиме через земельні ділянки 5122755400:01:001:0264 та 5122755400:01:001:0267, а тому ефективне використання цих земельних ділянок неможливе без обтяження сервітутом частини земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 
02 березня 2023 року через систему «Електронний суд» представник ТОВ Компанія «Техагро» адвокат Костюченко С.Г. подав заяву про забезпечення позову у якій просив:
-накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 5122755400:01:001:0014,
що належить відповідачці ОСОБА_1 ;
-застосувати зустрічне забезпечення у розмірі 20000 грн.
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач вже двічі звертався до суду з цим самим предметом позову, однак до інших відповідачів, а саме до ОСОБА_3 , який з метою уникнення можливих негативних наслідків у разі ухвалення в майбутньому судового рішення, здійснив відчуження земельної ділянки на користь ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду вже з позовом до нового власника земельної ділянки, яким був ОСОБА_2 .
При цьому, представник позивача зазначав, що у період часу від дня подання заяви про забезпечення позову у справі за позовом до ОСОБА_2 (09 грудня 2022 року), до моменту розгляду цієї заяви судом (21 грудня 2022 року), земельна ділянка була відчужена ОСОБА_2 15 грудня 2022 року на користь нового власника майна - ОСОБА_1 , тобто через 6 днів після ініціювання представником позивача питання про забезпечення позову та накладення арешту на земельну ділянку. 
З метою уникнення подібних негативних дій для судового процесу зі сторони відповідачки ОСОБА_1 , та з метою забезпечення його своєчасного розгляду, представник позивача вважав за необхідне ініціювати перед судом питання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно. 
       Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року у задоволенні заяви ТОВ Компанія «Техагро» про забезпечення позову відмовлено.
       Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ТОВ Компанія «Техагро» в інтересах якого діє представник-адвокат Костюченко С.Г. подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ТОВ Компанія «Техагро» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 5122755400:01:001:0014.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевий суд, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, не у повному обсязі дослідив обставини справи та не надав належну оцінку доказам у справі, зокрема не врахував, що з часу звернення ТОВ Компанія «Техагро» до суду з позовом про встановлення права сервітуту щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5122755400:01:001:0014, це майно двічі відчужувалося на користь нових власників, що вимагало від позивача вкотре звертатися до суду, шляхом подачі позову до нового відповідача. 
Також скаржник звертає увагу, що востаннє за часом, договір купівлі-продажу земельної ділянки було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 15 грудня 2022 року, тобто у період часу між днем звернення представника позивача до суду із заявою про забезпечення позову (09 грудня 2022 року) і розглядом судом питання щодо застосування заходу забезпечення позову (21 грудня 2022 року).
       На вказану апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат 
Рябоконь К.Ю. подав відзив у якому просить залишити ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року без змін, а апеляційну скаргу ТОВ Компанія «Техагро» без задоволення.
14 листопада 2023 року директор ТОВ Компанія «Техагро» Рихальчук О. подав заяву у якій просив розглянути справу без участі представника ТОВ Компанія «Техагро».
14 листопада 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат 
Рябоконь К.Ю. подав заяву у якій просив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимогі заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржувана ухвала суду не відповідає.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у своїй заяві представник позивача посилається виключно на можливість відчуження відповідачем земельної ділянки на користь третіх осіб, як це зробив попередній власник земельної ділянки, водночас, відомостей про реальні наміри  ОСОБА_1  на відчуження земельної ділянки, а також доказів цих намірів матеріали заяви не містять, представником позивача не обґрунтовано належним чином підстави застосування заходів забезпечення позову, не зазначено про реальні обставини, які б свідчили про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, як і про те, що відповідачка  ОСОБА_1  має намір відчужити земельну ділянку. За час розгляду справи спірна земельна ділянка була відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , проте представником позивача жодним чином не доведено, що ОСОБА_1 будуть вчинені будь-які дії, які утруднять або унеможливлять виконання майбутнього рішення суду, а лише побоювання та посилання представника позивача на те, що теперішній власник відчужить земельну ділянку на корить інших осіб, суд вважав не заслуговують на увагу та не можуть бути єдиною підставою для накладення арешту на зазначену земельну ділянку.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборона вичиняти певні дії.
Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.
Арешт майна (земельної ділянки), як спосіб забезпечення позову, передбачає накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження N 14-729цс19).
Колегія суддів зауважує, що на підтвердження достатньої обґрунтованості для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування конкретно-визначеного виду забезпечення позову.
Такі обставини, можуть як обумовлюватися вчиненням відповідачем певного роду дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явленням вимоги чи подання позову до суду, шляхом вжиття заходів з реалізації майна чи вчиненням дій по їх підготовці, так і мати форму вираження у правовстановлюючих документах, які регламентують повноваження відповідача щодо права на відчуження майна відносно якого існує спір про право.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції належним чином не здійснив оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не дослідив чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Сторонами у справі не заперечується, що попереднім власником вказаної вище земельної ділянки був ОСОБА_3 , який відчужив її на користь ОСОБА_2 , після того, як ТОВ Компанія «Техагро» звернулося до нього ( ОСОБА_3 ) з позовом про встановлення права сервітуту на частину земельної ділянки 5122755400:01:001:0014, що розташована за адресою: Одеська область, Лиманський район, Новобілярська селищна рада, а саме на 2,6850 га цієї земельної ділянки, від її загальної площі 7,2027 га.
Як убачається з матеріалів справи, 15 липня 2022 року ОСОБА_2 набув права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5122755400:01:001:0014, загальною площею 7,2027 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Лиманський район, Новобілярська селищна рада про що свідчить інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права не земельну ділянку станом на 03 листопада 2022 року (а.с. 18-19).
28 листопада 2022 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі за позовом ТОВ Компанія «Техагро» до ОСОБА_2 та призначено підготовче засідання на 30 січня 2023 року о 11.30 год. (а.с. 50-51).
05 квітня 2023 року, у судовому засіданні судом першої інстанції задоволено клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача належним та замінено відповідача у справі з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .
З наданих на стадії апеляційного перегляду справи представником позивача відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що 15 грудня 2022 року, тобто зі сплином незначного проміжку часу після відкриття судом провадження у справі за позовом ТОВ Компанія «Техагро» до ОСОБА_2 , та після ініціювання позивачем питання про забезпечення позову у справі (09 грудня 2022 року), вказана вище земельна ділянка, була відчужена на користь ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає, що такий характер маніпуляцій щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, яка стосується предмету позову, обумовлений зміною (переходом) права власності від одного власника земельної ділянки до іншого, особливістю якого є укладення правочинів щодо відчуження земельної ділянки, після відкриття судом провадження у справі за позовами ТОВ Компанія «Техагро», та до вирішення судом питання про забезпечення позову, свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, оскільки власниками майна штучно створюються умови, спрямовані на утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Окрім того, місцевий суд не врахував, що при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Із матеріалів справи убачається, що предметом цього позову є встановлення позивачу права земельного сервітуту на земельну ділянку площею 2,6850 га, що розташована за адресою: смт. Нові Біляри, Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області, загальна площа земельної ділянки складає 7,2027 га, кадастровий номер земельної ділянки 5122755400:01:001:0014, власником якої наразі є ОСОБА_1 , з метою використання для прокладання та експлуатації залізничної колії.
Наслідком потенційного задоволення такого позову буде встановлення права сервітуту ТОВ Компанія «Техагро» на частину вказаної вище земельної ділянки, а саме на площу 2,6850 га.
       Таким чином, обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер 5122755400:01:001:0014, є допустимим способом забезпечення позову при такому предметі позову.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, а тому ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року підлягає скасування, з підстав викладених вище.
Вирішуючи питання щодо можливості задоволення заяви позивача про накладення арешту на земельну ділянку апеляційний суд враховує таке.
Апеляційним судом встановлено, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 5122755400:01:001:0014, яка розташована за адресою: смт. Нові Біляри, Новобілярської селищної ради Лиманського району Одеської області є ОСОБА_1 .
Заявлені позивачем заходи забезпечення позову у вигляді арешту вказаної 
вищеземельної ділянки безпосередньо пов`язані із предметом позову у цій справі.
Такий вид заходу забезпечення позову, який просить вжити позивач, відповідає змісту права, про захист якого він звернувся до суду, та позивачем належним чином обґрунтовано існування об`єктивних ризиків утруднення виконання у майбутньому можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі.
Невжиття указаного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи 
унеможливити в подальшому виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на обставину, що після звернення позивача до суду, право власності на земельну ділянку неодноразово переходило від одного власника до іншого, і такі зміні вочевидь викликані та безпосередньо пов`язані зі зверненням ТОВ Компанія «Техагро» до суду. А тому не вжиття заходів забезпечення позову до суду у вигляді накладення арешту на земельну ділянку призведе до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.
У відповідності до приписів ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       З огляду на викладене вище ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Техагро» про забезпечення позову та накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 5122755400:01:001:0014, яка належить ОСОБА_1 на праві власності.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Техагро», в інтересах якого діє представник-адвокат Костюченко Станіслав Геннадійович, задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Техагро» про забезпечення позову.
Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 5122755400:01:001:0014, яка належить ОСОБА_1 на праві власності.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повний текст постанови складено 20 листопада 2023 року.

Головуючий                                                                Ю.П. Лозко

Судді:                                                                        М.В. Назарова

                                                                               В.А. Коновалова