ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/5335/21  Номер провадження 22-ц/814/2095/23	Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Секретар: Кириченко В.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.
Позов мотивувала тим, що 30.10.2018 року відповідач отримав від неї позику в сумі 5000 доларів США, строком на три місяці з кінцевим строком повернення до 30 січня 2019 року, про що написав власноручно відповідну розписку, проте позику не повернув.
У зв`язку із чим , позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь несплачену суму боргу за договором позики у розмірі 4000 доларів США, що станом на 28.12.2021 року становить 108922,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4400,00 грн. та судовий збір.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 несплачену суму боргу за договором позики у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США, що станом на 31.08.2022 року становить 146274 (сто сорок шість тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в розмірі 5489 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 22 коп.
Не погодившись із таким рішення його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Апелянт вказує, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу , позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання . 
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не виконав свій обов`язок щодо належного дослідження оригіналу боргової розписки , на яку посилається позивач , з метою виявлення справжньої правової природи укладеного договору. 
Крім того , відповідач не згоден із розміром витрат на правничу допомогу які оскаржуваним рішенням стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 .
Апелянт вказує, що рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року є незаконним, необґрунтованим , прийнятим без повного та всебічного дослідження обставин , які мають значення для даної справи , без дотримання норм матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню а рішення скасуванню , з постановленням нового про відмову від задоволення позову.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку .
30.10.2018 року ОСОБА_1 отримав від позивача ОСОБА_2 позику у розмірі 5000 доларів США, з кінцевим строком повернення до 30 січня 2019 року, що підтверджується письмовою розпискою (а.с.7).
Водночас термін дії розписки продовжено до 02.03.2019 року на тих же умовах на суму 5000 доларів США.
ОСОБА_1 повернув позивачу ОСОБА_2 частину боргу в сумі 1000 доларів США, про що в розписці власноручно написав, що борг станом на 02.03.2019 року дорівнює 4000 доларів США, з кінцевим строком повернення до 02.06.2019 року.
Задовольняючи позов , суд першої інстанції виходив з того , що правочин не є оспорюваним , на підтвердження отримання відповідачем коштів суду надано розписку, а отже вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на слідуюче.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною другою статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
В той же час, положення ЦК України не передбачають обов`язкового складення позичальником розписки на підтвердження отримання грошових коштів за письмовим нотаріально посвідченим договором позики.
Суд першої інстанції встановивши, що між сторонами 30 жовтня 2018 року укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 до його підписання отримав у борг грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, станом на 02 брезня 2019 року борг становить 4 000 доларів США, однак в подальшому позичальник не виконав свої зобов`язання з повернення боргу після звернення до нього позикодавця з вимогою-претензією, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже доказів непідписання ОСОБА_1 цього договору або неотримання позики відповідач не надав.
Щодо аргументів апелянта про необхідність призначення експертизи , суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для її призначення,оскільки чітких заяв та клопотань про призначення почеркознавчої експертизи відповідачем та його представником під час розгляду справи судом першої інстанції подано не було. 
Крім того, відповідач брав участь у розгляді справи , надавав відзив та заяви , зокрема , заяву про витребування доказів , проте , а ні у вказаній заяві а ні у окремій не заявляв клопотань про призначення почеркознавчої експертизи. З огляду на що , оскільки відповідач маючи можливість не скористався своїм правом на заявлення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи , колегія суддів приходить до висновку про залишення його без задоволення.
Колегія суддів, також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність оригіналу письмової розписки, яку склав відповідач на підтвердження факту укладення договору позики, так як оригінал вказаної розписки судом першої інстанції був витребуваний під час розгляду даної справи та вкладений в конверт на останній обкладинці даної справи з складанням відповідного засвідчувального запису про вказану процесуальну дію. 
Щодо судових витрат стягнутих оскаржуваним рішенням з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм цивільно-процесуального права районним судом при вирішенні справи у вказаній частині з огляду на слідуюче.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються  у разі задоволення позову - на відповідача.
Зважаючи на те , що до суду першої інстанції надані докази на підтвердження представництва інтересів ОСОБА_2 , адвокатом Чабаненком В.О. , позов ОСОБА_2 задоволено – відсутні підстави для скасування рішення у відповідній частині.
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя : В. М. Триголов

Судді:      А.І. Дорош

О.А. Лобов