П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 р. Категорія: 112010200	м. Одеса	Справа № 420/8867/23	
Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.,
час і місце ухвалення: спрощене провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови визначення стажу судді у 35 (тридцять п`ять) років 10 (десять) місяці 12 (дванадцять) днів та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 ; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області визначити стаж судді Заіченку Володимиру Леонідовичу станом на 02.03.2023р. у 35 (тридцять п`ять) років 10 (десять) місяці 12 (дванадцять) днів з виплатою ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 02.03.2023р; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 35 (тридцять п`ять) років 10 (десять) місяці 12 (дванадцять) днів в розмірі 80 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 02.03.2023р., з урахуванням проведених виплат, мотивуючи його тим, що відповідачем протиправно не включено період навчання у ВУЗі на юридичному факультеті, період строкової служби в лавах армії та період роботи на посаді слідчого МВС у Херсонській  області до стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що, в сою чергу, істотно впливає на розмір такого грошового утримання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови визначення стажу судді у 35 (тридцять п`ять) років 10 (десять) місяці 12 (дванадцять) днів та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області визначити стаж судді Заіченку Володимиру Леонідовичу станом на 02.03.2023р. у 35 (тридцять п`ять) років 10 (десять) місяці 12 (дванадцять) днів з виплатою ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 02.03.2023 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 35 (тридцять п`ять) років 10 (десять) місяці 12 (дванадцять) днів в розмірі 80 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 02.03.2023 р., з урахуванням проведених виплат. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці зараховується виключно стаж на посаді судді. Тому відсутні підстави для врахування періодів служби для обрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” виходячи зі стажу судді 29 років в розмірі 68% від місячної суддівської винагороди працюючого судді.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначило позивачу довічне грошове утримання. Однак призначенні довічного грошового утримання позивачу не зараховано до стажу роботи судді позивачу службу в рядах Радянської Армії із 28 квітня 1982 року по 30 травня 1984 року, що становить 2 роки 01 місяць 03 дні; половину навчання у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті на денній формі в період з 01 вересня 1986 року по 27 серпня 1987 року (05 місяців 28 днів); період служби на посаді слідчого в органах МВС України в Херсонській області з 27 листопада 1989 року по 30 квітня 1993 року (03 роки 05 місяців 04 дні).
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби, половини строку навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі та служби на посаді слідчого в органах МВС України в Херсонській області.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.04.2023 року позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення вказаного перерахунку.
Не погоджуючись із вищевикладеним, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті (05 місяців 28 днів), служби на посаді слідчого в органах МВС України в Херсонській області (03 роки 05 місяців 04 дні) та служби в радянській армії (2 роки 01 місяць 03 дні), не відповідає вимогам чинного законодавства, яке регулює питання визначення стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання судді, тому є протиправною.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Згідно із ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).
Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у ч. 3 ст. 142 Закону № 1402, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи.
Згідно із ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзацом 4 п. 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402 встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.
До набрання чинності Законом № 1402 дані правовідносини регулювались Законом України “Про статус суддів” від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862).
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862 кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Згідно із абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно із ст. 1 Указу Президента України “Про додаткові заходи щодо соціального заходу суддів” від 10.07.1995 № 584/95 (далі - Указ Президента України № 584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді” від 03.09.2005 № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.
Отже, враховуючи зміст положень абз. 4 п. 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402, стаж роботи судді, призначеного на посаду до набрання чинності цим Законом, має визначатися відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення.
Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 у справі № 559/512/17, від 29.04.2020 у справі № 426/12415/16-а та від 15.11.2021 у справі № 580/6051/20 дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України “Про судоустрій і статус суддів” від 07.07.2010 № 2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Як встановлено судом, страховий стаж позивача роботи суддею становить 29 років.
При цьому, пенсійний орган не зарахував позивачу до стажу роботи судді, що дає право на одержання довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті (05 місяців 28 днів), служби на посаді слідчого в органах МВС України в Херсонській області (03 роки 05 місяців 04 дні) та служби в радянській армії (2 роки 01 місяць 03 дні).
Факт навчання та проходження зазначеної служби підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 , дипломом НОМЕР_2 від 25.04.1991 року та військовим квитком   НОМЕР_3 .
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді на час відставки становив більше 10 років, то до стажу роботи, який дає право на одержання довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню також календарний період проходження строкової військової служби та половина строку навчання на денній формі, а також служба слідчим.
Відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті (05 місяців 28 днів), служби на посаді слідчого в органах МВС України в Херсонській області (03 роки 05 місяців 04 дні) та служби в радянській армії (2 роки 01 місяць 03 дні), не відповідає вимогам чинного законодавства, яке регулює питання визначення стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання судді, тому є протиправною.
Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Що стосується вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останньою доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року по справі № 420/8867/23, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

          Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
          Судді	  	С.Д. Домусчі    О.І. Шляхтицький