Ухвала
Іменем України
 
30 жовтня 2023 року
м. Київ
 
справа № 607/25744/18
провадження № 61-15266ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:   Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики, за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року за нововиявленими обставинами,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути на свою користь з ОСОБА_3 2 603 332,88 грн, а з ОСОБА_2 65 083 322,08 грн боргу за договорами позики.
 
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області рішенням                       від 23 липня 2020 року позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 278 242,46 грн заборгованості за договором позики, 139 121 грн - пені за прострочення повернення грошових коштів та                      3 796,29 грн - 3 % річних згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, а разом  421 159,75 грн. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1                          6 956 061,50 грн заборгованості за договором позики, 3 478 030 грн - пені та              94 907,36 грн - 3 % річних згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, а разом 10 528 998 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Тернопільський апеляційний суд постановою від 26 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, апеляційну скаргу                 ОСОБА_2 задовольнив. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2020 року в частині стягнення з                 ОСОБА_2 коштів за договором позики, пені, 3 % річних, судових витрат скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики від 20 січня 2003 року, пені та 3 % річних відмовив. В решті рішення суду залишив без змін. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Верховний Суд постановою від 05 липня 2023 року касаційну скаргу              ОСОБА_1 залишив без задоволення. Постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року залишив без змін.
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня            2022 року за нововиявленими обставинами.
 
Заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що постанова апеляційного суду                      від 26 грудня 2022 року була прийнята в основному на підставі висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 03 лютого 2021 року № 7425/20-21 та повторного висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз                       від 01 червня 2022 року № 11669/21-33. Однак, ним було отримано висновок експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 30 березня 2023 року № СЕ-19-23/1195-ДД, який спростовує висновки експертиз Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 03 лютого 2023 року № 7425/20-21 та повторного висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 01 червня 2022 року № 11669/21-33 проведеного на його замовлення. Вказував на те, що вищевказаний доказ у справі, а саме - висновок експертизи Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 30 березня 2023 року № СЕ-19-23/1195-ДД не був раніше долучений до справи, оскільки на момент подання позову та розгляду справи в апеляційному суді, а також на момент подання касаційної скарги його не існувало. Крім цього, не можливо було раніше звернутись до будь-якої іншої установи, в тому числі до вказаної установи для проведення незалежного експертного дослідження, оскільки оригінали досліджуваних документів знаходились постійно в суді, а його клопотання про направлення оригіналів документів у інші установи були відхилені, тому відповідно висновок експертизи Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 30 березня 2023 року № СЕ-19-23/1195-ДД підлягає долученню до матеріалів справи та дослідженню судом при розгляді цієї справи. На думку ОСОБА_1 , обставини викладені у висновку експертизи Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України                    від 30 березня 2023 року № СЕ-19-23/1195 мають істотне значення для вирішення справи по суті і підлягають долученню до матеріалів справи та дослідженню в судовому порядку.
 
Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 21 вересня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року за нововиявленими обставинами відмовив. Постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року залишив у силі.
 
23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу передати на новий розгляд або ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.  
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,    є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення видно, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення.
 
Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:              1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).
 
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
 
За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
 
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
 
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
Установивши, що наведена заявником обставина не є нововиявленою в розумінні статті 423 ЦПК України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року за нововиявленими обставинами.   
 
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду               від 21 вересня 2023 року необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, постановлено з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики, за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року за нововиявленими обставинами.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                       М. Ю. Тітов