ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року  
м. Черкаси   

справа № 707/1869/23 провадження № 22-ц/821/1479/23 категорія: 302090000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Бородійчука В.Г.
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.
секретар: Ярошенко Б.М.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача – адвокат Стойко Анатолій Юрійович
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі»
       
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 липня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі`про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі», мотивуючи позов тим, що 09.09.2020 року позивач та відповідач уклали договір оренди землі №332, згідно якого позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером 7124989000:03:001:0982, загальною площею 1,1252 га.
Згідно п.9 Договору, щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму натуральній - шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконанням робіт). Згідно п.11 Договору орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року.
Позивач зазначає, що орендна плата за 2021 та 2022 рік в строки та в порядку передбаченому умовами Договору йому не була сплачена. Таким чином, позивач вказує, що несплата орендної плати за 2021 та 2022 роки у встановлений Договором строк, свідчить про систематичність неналежного виконання умов договору оренди та є підставою для розірвання такого договору.
На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить розірвати договір оренди землі №332 від 09.09.2020 року, укладений між сторонами, зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку, кадастровий номер 7124989000:03:001:0982, площею 1,1252 га, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 липня 2023 року у задоволенні позову   ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки та повернення земельної ділянки відмовлено повністю.
Рішення суду мотивоване тим, що у зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки є необґрунтованими і недоведеними, не підтвердженими належними доказами, тому не підлягають до задоволення. Позовна вимога про повернення земельної ділянки є похідною від першої вимоги, а враховуючи, що суд прийшов до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовної вимоги про розірвання договору оренди землі, тому і вимога про повернення земельної ділянки із користування ТОВ «Грін Ленд Індастрі» також не підлягає до задоволення у зв`язку з її недоведеністю та безпідставністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2023 року ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що матеріалами справи підтверджується, що суд 1 інстанції фактично в рішенні констатує факт порушення строку сплати орендної плати за 2021 рік та за 2022 рік. Так, матеріалами справи підтверджують, що орендну плату за 2021 рік було сплачено з порушенням строку на 24 дні, а за 2022 рік – з порушенням 31 днів. Вказує, що договором оренди землі чітко передбачено, що орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року (п.11 договору). Стверджує, що він як сторона правочину очікує, що інша сторона буде належним чином виконувати свої зобов`язання відповідно до умов договору. Він, підписуючи договір оренди очікував отримувати кошти саме в період, погоджений в договорі та чітко зазначений, а саме: з 01 серпня по 31 грудня, а не в будь-який інший на розсуд відповідача. Сторонами жодним чином не погоджувався інший ніж передбачено в договорі строк.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ТОВ «Грін Ленд Індастрі» зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення.
Зазначено, що позивач окрім власних тверджень і посилань на норми законодавства України, що регулюють відносини оренди землі в Україні, не надав до суду першої інстанції жодних належних і допустимих доказів невиплати з боку відповідача на його користь орендної плати, не надав доказів систематичної невиплати орендної плати, не надав доказів існування заборгованості з орендної плати, не зазначив періоди, за які існує заборгованість з орендної плати, не надав доказів, що саме з вини відповідача, а не з його не виплачується орендна плата.
Відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що земельна ділянка площею 1, 1252 га, розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.06.2023 року.
09 вересня 2020 року ОСОБА_1 та ТОВ «Грін Ленд Індастрі» уклали договір оренди землі №332, згідно якого позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером 7124989000:03:001:0982, яка розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту, загальною площею 1,1252 га.
Відповідно до видаткових касових ордерів від 22.01.2022 року та 24.01.2022 року, ТОВ «Грін Ленд Індастрі» виплатило ОСОБА_1 орендну плату за оренду землі за 2021 рік в сумах 207,65 грн. та 3292,35 грн.
Згідно відомості на видачу орендної плати від 31.01.2023 року, ТОВ «Грін Ленд Індастрі» виплатило ОСОБА_1 орендну плату за 2022 рік в розмірі 3500 грн., що підтверджується підписом ОСОБА_1 .
Згідно пункту 9 Договору, щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму натуральній - шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконанням робіт). Форма орендної плати визначається за взаємною згодою сторін. Орендодавець не менш ніж в тижневий строк, шляхом подачі письмової заяви або в інший доступний спосіб попереджає орендаря про бажану дату, форму і розмір проведення розрахунків по орендній платі та надає орендодавцю необхідну вихідну інформацію (номер банківського рахунку тощо). Орендар нараховує, утримує та сплачує до бюджету ПІДФО та інші обов`язкові внески/платежі із суми орендної плати та всіх інших виплат, здійснених за цим договором на користь орендодавця, використовуючи ставку податку в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Орендна плата виплачується за вирахуванням усіх належних податків та зборів.
Пункт 10 Договору передбачає, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Згідно з пунктом 11 Договору орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня, або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року.
При цьому, форма такого погодження (усна чи письмова) умовами договору не передбачена.
З пункту 28 Договору вбачається, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до пункту 38 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» не виконує належним чином умови договору оренду землі, а саме систематично, тобто двічі і більше, не виплачує орендну плату вчасно та в повному обсязі, чим порушує його права як власника земельної ділянки.
При цьому з наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» сплатили орендну плату за користування земельною ділянкою ОСОБА_1 включно за 2021 та 2022 роки, що підтверджується наданим видатковими касовими ордерами від 22.01.2022 року та 24.01.2022 року, а також відомістю про видачу орендної плати від 31.01.2023 року. Доказів, які б підтверджували протилежне, позивачем до суду не надано.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції не відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі»в редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України «Про оренду землі»,договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 15Закону України«Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України«Про оренду землі» передбачено, що орендна плата заземлю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.
За правилами ч. 1 статті 32Закону України«Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, орендодавець має право вимагати у орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати.
Відповідно до ч. 3ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3ст. 77 ЦПК України, визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що земельна ділянка площею 1, 1252 га, розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.06.2023 року.
09 вересня 2020 року ОСОБА_1 та ТОВ «Грін Ленд Індастрі`уклали договір оренди землі №332, згідно якого позивач надає, а відповідач приймає в строкове платне володіння та користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пай) з кадастровим номером 7124989000:03:001:0982, яка розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту, загальною площею 1,1252 га.
Відповідно до видаткових касових ордерів від 22.01.2022 року та 24.01.2022 року, ТОВ «Грін Ленд Індастрі» виплатило ОСОБА_1 орендну плату за оренду землі за 2021 рік в сумах 207,65 грн. та 3292,35 грн.
Згідно відомості на видачу орендної плати від 31.01.2023 року, ТОВ «Грін Ленд Індастрі» виплатило ОСОБА_1 орендну плату за 2022 рік в розмірі 3500 грн., що підтверджується підписом ОСОБА_1 .
Згідно пункту 9 Договору, щорічна орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або на аналогічну суму натуральній - шляхом надання сільськогосподарської продукції (в тому числі шляхом надання послуг та виконанням робіт). Форма орендної плати визначається за взаємною згодою сторін. Орендодавець не менш ніж в тижневий строк, шляхом подачі письмової заяви або в інший доступний спосіб попереджає орендаря про бажану дату, форму і розмір проведення розрахунків по орендній платі та надає орендодавцю необхідну вихідну інформацію (номер банківського рахунку тощо). Орендар нараховує, утримує та сплачує до бюджету ПІДФО та інші обов`язкові внески/платежі із суми орендної плати та всіх інших виплат, здійснених за цим договором на користь орендодавця, використовуючи ставку податку в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Орендна плата виплачується за вирахуванням усіх належних податків та зборів.
Пункт 10 Договору передбачає, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Згідно з пунктом 11 Договору орендна плата виплачується щорічно з 01 серпня по 31 грудня, або за погодженням сторін в будь-який інший строк протягом року.
При цьому, форма такого погодження (усна чи письмова) умовами договору не передбачена.
З пункту 28 Договору вбачається, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до пункту 38 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» не виконує належним чином умови договору оренду землі, а саме систематично, тобто двічі і більше, не виплачує орендну плату вчасно та в повному обсязі, чим порушує його права як власника земельної ділянки.
При цьому з наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» сплатили орендну плату за користування земельною ділянкою ОСОБА_1 включно за 2021 та 2022 роки, що підтверджується наданим видатковими касовими ордерами від 22.01.2022 року та 24.01.2022 року, а також відомістю про видачу орендної плати від 31.01.2023 року. Доказів, які б підтверджували протилежне, позивачем до суду не надано.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що у зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки є необґрунтованими і недоведеними, не підтвердженими належними доказами, тому не підлягають до задоволення. Позовна вимога про повернення земельної ділянки є похідною від першої вимоги, а враховуючи, що суд прийшов до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовної вимоги про розірвання договору оренди землі, тому і вимога про повернення земельної ділянки із користування ТОВ «Грін Ленд Індастрі» також не підлягає до задоволення у зв`язку з її недоведеністю та безпідставністю.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду 1 інстанції з наступних підстав.
Предметом спору у даній справі є вимоги про дострокове розірвання договорів оренди, у зв?язку з істотним порушенням їх умов, а саме систематичною несплатою орендної плати, а також повернення земельних ділянок.
За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами у відповідності до статті 629 ЦК України.
Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов?язані з орендою землі,  регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов?язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов?язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. 
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.
За правилами ч. 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об?єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, орендодавець має право вимагати у орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі, і несплату орендної плати.
Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18), від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17.
Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 року у справі № 479/210/21 дійшов до висновку, що систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати, передбаченої договором, є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання такого договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Як вбачається безпосередньо з матеріалів позовної заяви, в обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що ТОВ «Грін Ленд Індастрі» орендну плату за 2021 та 2022 роки в строки та в порядку, передбаченому умовами договору, не сплачено. Це свідчить про систематичність неналежного виконання умов договору оренди та є підставою для розірвання договору оренди.
Крім цього, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що він як сторона правочину очікував, що інша сторона буде належним чином виконувати зобов`язання, взяті за умовами договору.
Позивач, підписуючи договори оренди землі очікував отримувати кошти саме в період, погоджений в договорах, де чітко зазначено (п. 11) з 01 серпня по 31 грудня, а не в будь-який інший на розсуд відповідача термін. Сторонами жодним чином не погоджувався інший ніж передбачено договорами строк.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Згідно частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до відзиву на позовну заяву додано відомості про виплату орендної плати від 31.01.2023 року та видатковий касовий ордер від 24.01.2022 року. У відзиві відповідач вказує, що орендну плату по 2021 рік включно позивачу було сплачено в повному обсязі 24.01.2022 року, орендну плату за 2022 рік – 31.01.2023 року.
З видаткового касового ордеру від 24.01.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Грін Ленд Індастрі» орендну плату в розмірі 3292,35грн. за 2021 рік, з відомості про видачу орендної плати від 31.01.2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 отримав від ТОВ «ГРІН ЛЕНД ІНДАСРТІ» 31.01.2023 року орендну плату в розмірі 3500,00грн. за 2022 рік, Тобто, у порушення п. 11 договорів, відповідна орендна плата була сплачена з порушенням, передбачених строків як за 2021 рік на 24 календарних дні, так і за 2022 рік на 31 календарний день.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідно до правового висновку Верховного Суду від 04.11.2022 року у справі № 131/891/19, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Оскільки позивач ОСОБА_1 обґрунтував позовні вимоги тим, що відповідачем у порушення умов договору невчасно сплачувалась орендна плата за 2021 рік та за 2022 рік, то відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про відсутність систематичної затримки зі сплати орендної плати. 
Разом з тим, відповідач вказані доводи не спростував, а навпаки, надав на підтвердження систематичної затримки з виплати орендної плати відомості про виплату орендної плати від 24.01.2022 року та від31.01.2023 року, підтвердивши порушення строків виплати позивачу орендної плати.
В даному випадку всі ризики неналежного виконання умов договору покладаються на орендаря.
Посилання ТОВ «Грін Ленд Індастрі» на ту обставину, що затримка із виплатою орендної плати сталася з підстав повномасштабного вторгнення російських військ на територію України не може бути підставою для визнання обґрунтованих доводів про несвоєчасну виплату орендної плати, оскільки в даному випадку (враховуючи, що всі ризики щодо недобросовісного виконання умов договору оренди покладаються на орендаря), оскільки саме відповідач мав би звернутися до позивача з пропозицією про внесення змін в пункти договору оренди щодо строків виплати орендної плати, однак відповідач не надав суду доказів про своє звернення до позивача з такою пропозицією. При цьому, суд, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову врахував лише доводи відповідача в цій частині та безпідставно не взяв до уваги посилання позивача про те, що згідно з повномасштабним вторгненням російських військ на територію України її фінансове становище також похитнулося внаслідок різкого підвищення цін і її права внаслідок несвоєчасного отримання орендної плати були порушені, оскільки вона не отримала своєчасно того, на що розраховувала при укладенні договору та була позбавлена права розпорядитися відповідними коштами (орендною платою) вчасно.
Згідно з пунктом 14 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка несплаченої суми за кожний день прострочення, але, в будь-якому випадку, не більше 10 % річного розміру орендної плати. Орендар не несе відповідальності за прострочення виплати орендної плати у випадку, якщо таке прострочення виникло з вини орендодавця.
Як вбачається з матеріалів справи, орендодавець не вжив ніяких заходів щодо сплати пені, як компенсації за несвоєчасну виплату на користь позивача за прострочення сплати орендної плати за 2021 рік на 24 календарних дні та за 2022 рік на 31 календарних днів.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття – «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. 
За наслідками розгляду справи судом апеляційної інстанції було достовірно встановлено, що позивач розраховував отримувати орендну плату щорічно у строк встановлений в договорах оренди землі (п. 11), проте відповідач сплатив орендну плату із порушенням строку, при цьому орендні відносини між сторонами тривають лише з 2020 року. В зв`язку з цим позивач не може очікувати, що в подальшому відповідач належно виконуватиме обов`язки за умовами договорів.
Систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати є істотним порушенням умов договору оренди землі та є підставою для розірвання такого договору, оскільки значною мірою позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором грошові кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічна думка висвітлена в постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року за наслідками розгляду справи № 479/210/21 (номер провадження 61-8008ск22).
Крім того, як зазначено вище в постанові апеляційного суду, відповідно до позиції Верховного Суду від 04 листопада 2022 року у справі № 131/891/19 часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідно до правового висновку Верховного Суду від 04.11.2022 року у справі № 131/891/19, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 року у справі № 479/210/21 дійшов до висновку, що систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати, передбаченої договором, є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання такого договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати за землю, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки судами встановлений факт її систематичної несплати протягом періоду дії договору оренди землі.
Враховуючи вище викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для справи, а саме: систематичну затримку відповідачем виплати орендної плати за 2021 рік та за 2022 рік, яка призвела до істотного негативного впливу на інтереси позивача, позбавивши її законних сподівань отримати очікуване в строки та на умовах укладених договорів оренди земельних ділянок, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору та безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності відмови у задоволенні позовних вимог, а тому приймаються до уваги та підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, у позовній заяві позивач вказує, що між ним та адвокатом був підписаний договір про надання правової допомоги та сторони погодили фіксовану суму гонорару в розмірі 5000,00грн. Просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано на підтвердження вищевказаних тверджень доказів укладення між ним та адвокатом договору про надання правничої допомоги, ордеру, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги відповідно до ст.ст. 62, 137 ЦПК України.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача за розгляд справи в суді 1 інстанції в розмірі 2147,20грн. та судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3220,81грн., а всього судовий збір в загальному розмірі 5368,01грн. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Тому, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, з врахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що обгрунтування вимог апеляційної скарги є доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового висновку суду про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17.07.2023 року скасувати, прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Розірвати договір оренди землі № 332 від 09 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі».
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» повернути земельну ділянку загальною площею 1,1252 га, кадастровий номер 7124989000:03:001:0982, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, власнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ) із користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі».
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Ленд Індастрі» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 368,01 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 25 жовтня 2023 року.

Головуючий:                         В.Г. Бородійчук

Судді        :         О.В. Карпенко        

                                                                Л.І. Василенко