КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

унікальний номер справи № 369/13747/2020
апеляційне провадження № 22-ц/824/299/2023     
            
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
            
      22 листопада 2023 року                                                                                     м. Київ
 
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
     судді - доповідача                                                Білич І.М.
     суддів                                                                     Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шмарова Олексія Валерійовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я.,
у цивільній справі №369/13747/2020 за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
 
в с т а н о в и л а:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 за результатами розгляду якого, з урахуванням подальших уточнень, просив стягнути вартість збитків за пошкоджений автомобіль у сумі 93 185 грн. 67 коп., вартість послуг евакуатора 890 грн., вартість послуг оцінки вартості майнової шкоди 3 200 грн., моральну шкоду  у сумі 10 000 грн. та судові витрати у розмірі 34 182 грн. 67 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 18 липня 2020 року о 17 год. 00 хв. на 25 км автодороги М-06 сполучення «Київ-Чоп» (в межах Києво-Святошинського району Київської області) відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням, та автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2  під керуванням ОСОБА_1 . Винним у вчиненні якої, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року, визнано останнього. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача було пошкоджено. Згідно звіту № 0376-VV від 10 серпня 2020 року вартість матеріального збитку завданого позивачу становить 195 611 грн. 40 коп.  На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_2 була застрахована у АТ СГ «ТАС», якою було виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 102 425 грн. 73 коп. Таким чином, сума відшкодування завданих збитків яка підлягала стягненню з відповідача становить 93 185 грн. 67 коп.. Крім збитків, завданих позивачу у зв`язку фактичним знищенням автомобіля, ним також понесені витрати, пов`язані з даною дорожньо-транспортною пригодою, а саме: вартість послуг евакуатора у сумі 890 грн.; оплата послуг за проведення оцінки вартості збитків нанесених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 3 200 грн.; витрати на правничу допомогу адвоката 30 000 грн. Крім матеріальних збитків, позивачу завдана також і моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок пригоди він пережив нервовий стрес та душевне страждання, був порушений звичний ритм та уклад життя його, відсутність можливості щоденно користуватися власним автомобілем спричинило додаткові труднощі в пересуванні до місця роботи та додому, що на час пандемії COVID 19, набуває особливої актуальності, яку він оцінює у 10 000 гривень.
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму відшкодування матеріального збитку що становить 97 275 грн. 67 коп., 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 4 099 грн. судового збору.
У решті вимог позову, відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Шмаров О.В. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми несплаченої франшизи у розмірі 2 500 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що під час ухвалення оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 перевищують його вартість, то автомобіль вважається фізично знищеним. На час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «ЧГ «ТАС» з лімітом у 130 000 грн., франшиза - 2 500 грн. З розрахунку страховика вбачається, що позивач отримав страхове відшкодування у сумі 102 425 грн. 73 коп. та залишив собі транспортний засіб, як фізично знищений. 08 серпня 2020 року на замовлення страховика, було проведено оцінку вартості пошкодженого автомобіля та згідно якої, його ринкова вартість після ДТП становить 90 685 грн. 67 коп.  Таким чином, позивачем було отримано фактичну суму матеріальної шкоди у розмірі 193 111 грн. 40 коп. Різниця в даному випадку становить франшиза за полісом у сумі 2 500 грн.
 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
 
Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків, вартості послуг евакуатора та оцінки вартості збитку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як винна особа в настанні дорожньо-транспортної пригоди та заподіювач шкоди майну відповідача зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що відповідно складає вартість матеріальних збитків пошкодженого автомобіля - 93 185 грн. 67 коп., вартість послуг евакуатора 890 грн., вартість послуг оцінки майна 3200 грн. що разом складає 97 275,67 грн.

Проте  повністю погодитися з вказаним висновком суду не можна, виходячи з наступного. 

Судом  при розгляді справи встановлено, що 18 липня 2020 року о 17 год. 00 хв. на 25 км автодороги М-06 сполучення «Київ-Чоп» (в межах Києво-Святошинського району Київської області) відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2  під керуванням ОСОБА_1 , винним у вчиненні якої, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року, визнано   ОСОБА_1 (а.с. 08).

Відповідно до звіту № 0376-VV «Про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу» від 10 серпня 2020 року, ринкова вартість транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_3  на момент пошкодження становилаь 195 611 грн. 40 коп., вартість відновлювального ремонту (з урахуванням ПДВ 20% на запчастини та матеріали) - 220 307 грн. 92 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу  та ВТВ - 104 925 грн. 73 коп., вартість матеріального збитку - 195 611 грн. 40 коп. (а.с. 11-38).
За складання вказаного звіту ОСОБА_2 сплачено кошти у сумі 3 200 грн., що підтверджується квитанцією від 10 серпня 2020 року (а.с. 59).
За послугу з евакуацію транспортного засобу ОСОБА_2 сплачено кошти у сумі 860 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 60).
Згідно висновку про вартість майна від 08 серпня 2020 року складеного оцінювачем Видугою Д.Ю. , ринкова вартість транспортного засобу Skoda Octavia, д.н. НОМЕР_3  становить 195 611 грн. 40 коп.; ринкова вартість пошкодженого автомобіля - 90 685 грн. 67 коп. (а.с. 128-129).
Згідно листа АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/6865004  було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування - 102 425 грн. 73 коп. (а.с. 130).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda Octavia, номер кузова НОМЕР_4 - ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СГ «ТАС» за полісом № АО/6865004 від 18 лютого 2020 року. Страхова сума за шкоду заподіяну майну становила 130 000 грн,  франшиза - 2 500 грн. (а.с. 87).
АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/6865004, було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в межах ліміту цивільної відповідальності у розмірі 102 425 грн. 73 коп., що визнається сторонами по справі. 

Частинами 1-2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі ст.8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду (правові висновки Верховного Суду у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15 (провадження № 61-13692св18), від 31 березня 2021 року у справі № 127/19300/17 (провадження № 61-15592св19).
 
Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції належним чином не оцінив наявні в матеріалах справи докази та, як наслідок, не звернув уваги на те, що ремонт належного позивачу автомобіля вважається економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент ДТП, а відтак, розмір завданого позивачу матеріального збитку має становити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.
 
Як вбачається зі звіту № 0376-VV «Про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу» від 10 серпня 2020 року наданого позивачем, ринкова вартість транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_3  на момент його пошкодження становила 195 611 грн. 40 коп., а вартість відновлювального ремонту (з урахуванням ПДВ 20% на запчастини та матеріали) - 220 307 грн. 92 коп., що перевищує ринкову вартість автомобіля до пошкодження, а тому проведення його відновлювального ремонту є економічно недоцільним.
Згідно висновку про вартість майна від 08 серпня 2020 року складеного оцінювачем Видугою Д.Ю. , ринкова вартість транспортного засобу Skoda Octavia, д.н. НОМЕР_3   після ДТП становила - 90 685 грн. 67 коп. 
 Таким чином, транспортний засіб позивача слід вважати фізично знищеним і він має право на відшкодування різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що становить  104 925 грн. 73 коп. (195 611 грн. 40 коп. - 90 685 грн. 67 коп.) та витрати на евакуацію транспортного засобу у сумі 860 грн. (висновок  Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц.)
 
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.  Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» компенсувати потерпілому суму франшизи у повному обсязі має особа, відповідальність якої застрахована.
 
Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda Octavia, номер кузова НОМЕР_4 - ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СГ «ТАС» за полісом № АО/6865004 від 18 лютого 2020 року. Страхова сума за шкоду заподіяну майну становила 130 000 грн., франшиза - 2 500 грн.
На підставі вказаного полісу, АТ «СГ «ТАС» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 102 425 грн. 73 коп. Тобто страховиком було відшкодовано позивачу матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП за вирахуванням франшизи.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення матеріальна шкода у сумі 2 500 грн. (франшиза), витрати на евакуацію автомобіля у сумі 860 грн. та витрати понесені у зв`язку зі складенням звіту № 0376-VV від 10 серпня 2020 року у сумі 3 200 грн.
Враховуючи наведене, рішення суду в частині стягнення на користь позивача матеріального збитку у сумі 97 275 грн. 67 коп. підлягає скасуванню із ухваленням нового про стягнення з відповідача на користь позивача завдану йому матеріальну шкоду  у сумі 2 500 грн., витрат на евакуацію автомобіля у сумі 860 грн. та витрат понесених у зв`язку зі складенням звіту № 0376-VV від 10 серпня 2020 року у сумі 3 200 грн.
 
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди судом було відмовлено, а у апеляційній скарзі скаржник просив рішення суду скувати в повному обсязі та стягнути з нього кошти у сумі 2 500 грн., що є франшизою, тобто, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього моральної шкоди сторонами не оскаржується, то колегія суддів не вбачає підстав для його апеляційного перегляду у зазначеній частині. 
 
Що стосується рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно частин-5 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Так, на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надану йому у суді першої інстанції, останнім надано до суду: договір про надання правової допомоги № 31/21 від 15 квітня 2021 року укладений між ним та адвокатом Шмаровим О.В.; додаток № 1 до вказаного договору, згідно якого, гонорар адвоката за надані послуги становить 13 000 грн. та прибуткові касові ордери про сплату позивачем на користь адвоката коштів за договором про надання правничої (правової) допомоги на загальну суму 13 000 грн.
 
Частково задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у сумі 5 000 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виходив зі складності справи, кількості судових засідань та розміру сум що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
 
Разом з тим, згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Отже, враховуючи що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду в частині стягнення збитків з ухваленням нового, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 134 грн. 14 коп. та судового збору у сумі 109 грн. 96 коп., що є пропорційним розміру задоволених вимог.
 
Також, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з позивача на користь скаржника підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 000 грн.
Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шмарова Олексія Валерійовича задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2022 року в частині стягнення суми відшкодування матеріального збитку що становить 97 275 грн. 67 коп., 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 4 099 грн. судового збору - скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення, за яким: 
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду  у сумі 2 500 грн., витрат на евакуацію автомобіля у сумі 860 грн., витрат понесені у зв`язку зі складенням звіту № 0376-VV від 10 серпня 2020 року у сумі 3 200 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 134 грн. 14 коп. та судовий збір у сумі 109 грн. 96 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) судовий збір у сумі 3 000 грн.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                                          
 
Судді: