ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 677/1478/22
Провадження № 22-ц/4820/2064/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г., 

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області в складі судді Шовкуна В.О. від 12 вересня 2023 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

 У листопаді 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказував, що ним особисто було передано в борг відповідачці грошові кошти на суму 1000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 02.11.2022 року складає суму в розмірі 36568 грн. Кінцевою датою повернення коштів було визначено 26.11.2019 року. На підтвердження отримання коштів відповідачка надала письмову розписку, із зазначенням умов їх повернення. Незважаючи на тривалий час користування позикою, відповідачка коштів йому не повернула. Неодноразові звернення ОСОБА_1 з проханням дотримуватися взятого зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідачка постійно ігнорувала. 
Тому позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь борг за договором позики в сумі 36568 грн. 
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 12.09.2023 року позов  задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 1000 дол. США, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати, та відмовити у позові в частині стягнення 600 дол. США. 
Кошти в розмірі 1000 дол. США були надані їй позивачем на прохання її чоловіка, до його повернення в Україну. І ним же були повернуті кошти позивачу в розмірі 600 дол. США. Все наведене підтвердив в судовому засіданні чоловік відповідачки ОСОБА_3 .
Вказаний факт в судовому засіданні також підтвердив ОСОБА_1 , але уточнив що вказані кошти були повернуті не на погашення боргу за розпискою, а на погашення інших боргових зобов`язань її чоловіка перед ним. Однак доказів існування інших боргових зобов`язань ним не надано.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким остання отримала від ОСОБА_1 1000 дол. США в борг, що підтверджується складеною ОСОБА_2 розпискою. 
Відповідно до договору позики ОСОБА_2 зобов`язалася повернути вказану суму до 26.11.2019 року.
Станом на 02.11.2022 року 1000 дол. США, що за курсом національного банку України складає суму в розмірі 36568 грн.
По закінченню строку, визначеного у розписці - 26.11.2019 року відповідачка грошові кошти в сумі 1000 дол. США позивачу не повернула.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 свої зобов`язання перед позивачем ОСОБА_1 за договором позики не виконала, у встановлений у зобов`язанні строк, кошти в сумі 1000 дол. США не повернула, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).
Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей і може не співпадати із датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складенню розписки має передувати факт передачі грошей у борг.
За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів та підтверджує як факт укладення договору, так і факт отримання боржником грошових коштів.
Доводи апеляційної скарги про те, що між ОСОБА_2 та позивачем не було домовленості про позику коштів, суд до уваги не бере враховуючи наступне.
В матеріалах справи міститься розписка написана відповідачкою про те, що остання отримала кошти в сумі 1000 дол. США від ОСОБА_1 та зобов`язується їх повернути до 26.11.2019 року.
Таким чином судом встановлено, що договором позики сторони узгодили всі істотні умови щодо суми грошових коштів, строків їх повернення.
Факт написання розписки сторонами не заперечується, договір позики відповідачка не оспорювала.
Наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги про те, що частина коштів в сумі 600 дол. США повернуті чоловіком відповідачки за вказаним борговим зобов`язанням.
Вказане підтверджується висновками Верховного Суду в постановах від 10.08.2021 року у справі №473/995/18, від 14.07.2021 року у справі № 266/7291/18-ц , від 25.03.2019 року у справі № 211/2672/16-ц , від 30.01.2019 року у справі № 751/1000/16-ц.
Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання відповідачки на часткову сплату цього боргу її чоловіком ОСОБА_3 , оскільки між позивачем та свідком існував грошовий спір, що виник з правовідносин щодо виконання підрядних будівельних робіт та їх оплати. 
Так, позивач заперечив сплату боргу ОСОБА_3 за цим договором позики – останній дійсно повернув йому майже 500 доларів США (без 1800 грн.), котрі взяв як плату за виконання робіт на об`єкті будівництва, проте їх не виконав.
Свідок ОСОБА_3 підтвердив спільне ведення будівельних робіт на об`єкті з позивачем, та те, що він вибирав з коштів на будівельні матеріали наперед кошти в рахунок оплати своєї праці, проте не завершив ці роботи. 
В свою чергу матеріали справи не містять жодних достатніх та допустимих доказів часткової сплати боргу згідно розписки відповідачки - окремої розписки позивача чи його письмової відмітки про часткове повернення боргу на розписці відповідачки.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду. 
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 листопада 2023 року.

Судді                                                         Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк