КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/20057/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/16985/2023
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И 
 
18 грудня 2023 року                                                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : 
суддя-доповідач: Слюсар Т.А. 
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року у складі судді Твердохліб Ю.О. 
за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та відшкодування шкоди,-
 
                                                         В С Т А Н О В И В :
 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом  у якому просила розірвати договір про спільну діяльність від 10.09.2022; стягнути з ФОП ОСОБА_2 363 919 грн 28 коп., що складаються з внеску у розмірі 5 100 дол. США, що еквівалентно: 209 100 грн, дивідендів у розмірі  3 776,08 дол. США, що еквівалентно 154 819 грн 28 коп. та 3% річних, а також вирішити питання судових витрат.
 
Того ж дня ОСОБА_1 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_2 на праві власності.
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року заяву позивачки повернуто, з підстав не обґрунтованої доцільності вжиття такого заходу та відсутності доказів належності нерухомого майна на праві власності відповідачу.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права,  неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати ухвалу суду.
 
В обґрунтування апеляційної скарги за змістом зазначено, що суд першої інстанції не повністю досліджено обставини, на які послалася позивачка під час написання заяви про забезпечення позову. 
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
 
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
 
Зі справи убачається, що предметом спору, який виник між сторонами є договір про спільну діяльність від 10.09.2022, який позивачка просить розірвати та стягнути кошти в межах суми 363 919 грн 28 коп.
 
Звертаючись у суд із заявою про забезпечення позову скаржниця просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 вказавши, що вона належить ФОП ОСОБА_2 на праві власності.
 
Районний суд, повертаючи на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України заяву позивачки вказав, що нею не обґрунтовано доцільності вжиття такого заходу, а також не надано доказів належності нерухомого майна на праві власності відповідачу.
 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.
 
Згідно вимог ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.
 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
 
Відповідно до вимог п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
 
Тобто арешт на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.
 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
 
Убачається, що ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження своїх припущень про наявність у власності відповідача квартири,  на яку вона просить накласти арешт.
 
Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
 
Статтею 151 ЦПК України визначено вимоги до форми і змісту заяви про забезпечення позову, в тому числі і щодо обов`язкової обґрунтованості необхідності вжиття заходів забезпечення позову та підтвердження такої необхідності доказами, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
 
Натомість, подана заява про забезпечення позову таких обґрунтувань не містить, а базується лише на власних припущеннях позивачки.
 
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
 
Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. 
 
Отже, доводи апеляційної скарги про не повне дослідження доказів, на які скаржниця посилалася в заяві, колегія суддів оцінює критично, з огляду на їх відсутність у справі, що виключає можливість суду перевірити доводи скаржниці, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, без належної доказової бази.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому ухвалу суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381  ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                        

Судді: