ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 380/13599/23 пров. № А/857/16121/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року (суддя – Кухар Н.А.,  м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

                                                  ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2023 року звернулася до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просила: визнати дії відповідача щодо надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2023 року у частині «також, надаємо копію інформаційного запиту від 06.02.2023 року, який зареєстрований за №Пі-Л-1/14 та буде розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» неправомірними, оскільки номер реєстрації та терміни надання відповіді не відповідають фактичним»; визнати протиправною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо ненадання належно завірених карток особистого прийому від 19.10.2022 року та 02.11.2022 року запитувану інформацію та зобов`язати відповідача надати належно завірені та оформлені відповідно до Закону картки особистого прийому, що відбувались 19.10.2022 року та 02.11.2022 року за участю ОСОБА_1 та працівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Т.Бассараб в рамках особистого прийому; відшкодувати завдану моральну шкоду позивачу у сумі 2000000 (два мільйони) гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.02.2023 позивач звернулася до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, який отриманий посадовою особою. На вказаний вище запит відповідачем надано відповідь, проте, така була неповна, не було надано запитуваних документів, що позивач вважає протиправним.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди в частині позовних вимог про стягнення з Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) завдану моральну шкоду в сумі 2000000 (два мільйони) гривень залишено без розгляду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо не належного розгляду  інформаційного запиту ОСОБА_1 від 06.02.2023 року. Зобов`язано Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повторно розглянути  інформаційний запит ОСОБА_1  від 06.02.2023 року.  У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки наявним у матеріалах справи доказам щодо недостовірної інформації запитувачу інформації відповіддю від 07.02.23 та відповідно залишено поза увагою позовну вимогу “визнати дії відповідача щодо надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2023 у частині “також, надаємо копію інформаційного запиту від 06.02.2023 року, який зареєстровано за №Пі-Л-1/14 та буде розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян»  неправомірними, оскільки номер реєстрації та терміни надання відповіді не відповідають фактичним”.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 звернулася до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із запитом на отримання публічної інформації від 06.02.2023, в якому просила надати наступну інформацію:
- належним чином завірену картку особистого прийому від 19.10.2022 року та 02.11.2022 року за участю ОСОБА_1 та керівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Т.Бассараб в рамках особистого прийому.
- копію інформаційного запиту від 06.02.2023 року з відміткою вхідної реєстрації.
У відповідь на вище вказаний запит на інформацію Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) листом №ПІ-Л-1/4/16 від 07.02.2023 року повідомило Позивача, що відповідно до Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління (затверджене 15.02.2017 за №388/ МЮ України) у разі якщо заявник після проведення особистого прийому не вимагає письмової відповіді, вона не надається, про що робиться відмітка у журналі обліку особистого прийому громадян. Отже, 19.10.2022 та 02.11.2022 відбувся прийом заявника ОСОБА_1 , про що свідчать відмітки в журналі особистого прийому громадян начальником Управління ОСОБА_2 , на яких надано роз`яснення заявнику. Також, надано копію інформаційного запиту від 06.02.2023, який зареєстрований за № Ш-Л-1/14 та буде розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».
Вважаючи дії відповідача щодо ненадання повної інформації на запит протиправними, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем  розгляд запиту здійснено без урахування всіх обставин, що мають значення для  прийняття рішення, не надано заявнику  інформації щодо запитуваних карток особистого прийому.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюється Законом України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі - Закон № 2657-XII).
Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону № 2657-XII встановлено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Згідно статті 5 Закону № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (стаття 2 Закону №2939-VI).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених вказаним Законом.
Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.
Доступ до інформації забезпечується, зокрема шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI).
Відповідно до положень частин першої, другої і п`ятої статті 19 Закону№2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
За змістом пункту 1 частини першої статті 13, пункту 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації, до яких, зокрема належать органи державної влади і органи місцевого самоврядування, зобов`язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.
За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частинами першою і п`ятою статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 вказаного Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 вказаного Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 вказаного Закону. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга статті 22 Закону №2939-VI).
В силу частини третьої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Таким чином, Законом України №2939-VI регламентовано такі варіанти поведінки розпорядника інформації у разі одержання запиту на інформацію: надання відповіді на запит на інформацію у строк, передбачений статтею 20 Закону України №2939-VI; прийняття рішення про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію (частини шоста, сьома статті 22 Закону України №2939-VI); відмова в задоволенні запиту на інформацію; направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Порядок розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 15 лютого 2017 року №388/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.07.2017 за №229/30097 (далі Порядок розгляду звернень) визначає: процедуру розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації у разі, якщо суб`єкт відносин у сфері доступу - запитувач інформації є фізичною особою або громадським об`єднанням без статусу юридичної особи (далі - запити на отримання публічної інформації); здійснення контролю за дотриманням строків їх розгляду; основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян; загальні засади ведення діловодства за зверненнями громадян та запитами на отримання публічної інформації у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління (далі - органи і установи юстиції).
Контроль за змістом, якістю підготовки, оформленням на належному рівні документів, дотриманням строків розгляду звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації, а також організацією діловодства за зверненнями громадян, запитами на отримання публічної інформації та зберіганням документів у структурних підрозділах апарату Міністерства юстиції України, органів і установ юстиції покладається на їх керівників, (пункт 12 Порядку розгляду звернень) Згідно пунктів 2-4 Розділу III Порядку розгляду скарг визначено, що Департамент комунікації, документообігу та контролю після попереднього розгляду та реєстрації звернень громадян, запитів на отримання публічної інформації скеровує їх керівництву Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції відповідно до розподілу повноважень для визначення виконавця. Оригінали документів передаються визначеній відповідальній особі, яка ставить підпис у журналі передання кореспонденції або у реєстрі передання з зазначенням дати та часу отримання.
Звернення громадян, запити на отримання публічної інформації, розглянуті керівництвом Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції, повертаються з відповідною резолюцією до Департаменту комунікації, документообігу та контролю для передання на виконання визначеним у резолюції посадовим особам під підпис у журналі передання кореспонденції або у реєстрі передання з зазначенням дати та часу отримання.
Виконання звернень, запитів на отримання публічної інформації забезпечують посадові особи, зазначені у резолюції керівництва Міністерства юстиції України, органу, установи юстиції, а також працівники, яким безпосередньо доручено їх виконання.
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1  надіслала на адресу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) запит на отримання публічної інформації від 06.02.2023, в якому просила надати наступну інформацію:
- належним чином завірену картку особистого прийому від 19.10.2022 року та 02.11.2022 року за участю ОСОБА_1 та керівника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Т.Бассараб в рамках особистого прийому.
- копію інформаційного запиту від 06.02.2023 року з відміткою вхідної реєстрації.
У відповідь на вище вказаний запит на інформацію Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) листом №ПІ-Л-1/4/1116 від 07.02.2023 року повідомило Позивача наступне:

«Відповідно до Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління (затверджене 15.02.2017 за № 388/ МЮ України) у разі якщо заявник після проведення особистого прийому не вимагає письмової відповіді, вона не надається, про що робиться відмітка у журналі обліку особистого прийому громадян.

Отже, 19.10.2022 та 02.11.2022 відбувся прийом заявника ОСОБА_1 , про що свідчать відмітки в журналі особистого прийому громадян начальником Управління ОСОБА_2 , на яких надано роз`яснення заявнику.
Також, надаємо копію інформаційного запиту від 06.02.2023, який зареєстрований за №Пі-Л-1/14 та буде розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».»
Відповідно до п. 13 Розділу VI Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, його територіальних органах, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління, під час особистого прийому громадян відомості щодо кожного заявника вносяться до картки особистого прийому заявника та журналу обліку особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України за визначеною формою.
Відтак, при особистому прийомі  позивача відповідачу належало внести дані до картки особистого прийому.
Відповідач у відповіді не зазначив  щодо запитуваної інформації  про  картки особистого прийому,  а  повідомив інформацію про  відмітки  в журналі особистого прийому, на яких надано роз`яснення заявнику, яка не запитувалась  позивачем.

Апелянт покликається на те, що залишено поза увагою позовну вимогу “визнати дії відповідача щодо надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.02.2023 у частині “також, надаємо копію інформаційного запиту від 06.02.2023 року, який зареєстровано за №Пі-Л-1/14 та буде розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян»  неправомірними, оскільки номер реєстрації та терміни надання відповіді не відповідають фактичним”
Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що вищенаведене твердження відповідачем не спростовано та не надано суду доказів розгляду запиту  відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що, відповідачем  розгляд запиту здійснено без урахування всіх обставин, що мають значення для  прийняття рішення, не надано заявнику  інформації щодо запитуваних карток особистого прийому.
Незрозумілими є вищенаведені покликання апелянта, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не надано належної відповіді на інформаційний запит та визнано дії протиправними.

Відповідно до вимог статті 55 Конституції України, з урахуванням положень статтей 20, 24 Закону №2939-VI, у разі встановлення порушень, до повноважень суду відноситься визнання дії або бездіяльності протиправними.

Аналогічні правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі № 800/369/17 та від 18.12.2018 року у справі №800/201/17.
При цьому суд враховує, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Апеляційний суд резюмує, що позов підлягав задоволенню частково шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного розгляду інформаційного запиту позивача від 06.02.2023 та зобов`язання повторно розглянути запит з врахуванням правової оцінки наданої судом.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року в справі №380/13599/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. С. Затолочний