Номер провадження: 22-ц/813/1393/23 
Справа № 495/158/16-ц
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого - Громіка Р.Д.,
суддів - Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря - Триколіч І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
12 січня 2016 року ОСОБА_8 , якій діє в інтересах ОСОБА_9 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , Староказацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 травня 1978 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 був зареєстрований шлюб. 
Стверджує, що за період шлюбу подружжям було збудовано та введено в експлуатацію два житлових будинки: по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . 
Також подружжям було придбано наступне майно: земельна ділянка № НОМЕР_1 в масиві № НОМЕР_2 на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області; майновий пай в структурі вартості колективного сільськогосподарського підприємства «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32 596,20 грн., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищезгаданого кооперативу; заощадження, які знаходяться у Старокозацькій філії ощадбанку України № 6707/025 на рахунках № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 . 
Позивач вказує, що 07.09.2000 року ОСОБА_11 склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Старокозацької сільської ради і зареєстровано у реєстрі за № 145. Так, згідно заповіту від 07.09.2000 року ОСОБА_11 заповів: ОСОБА_12 - житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину заощаджень, які знаходяться у Старокозацькій філії ощадбанку України № 6707/025 на рахунку № НОМЕР_4 ; ОСОБА_10 - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 , земельну ділянку № 9 в масиві № НОМЕР_2 на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та частину заощаджень, які знаходяться у Старокозацькій філії ощадбанку України № 6707/025 на рахунку № НОМЕР_4 ; ОСОБА_9 - заощадження,які знаходяться у Старокозацькій філії ощадбанку України № 6707/025 на рахунку № НОМЕР_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер.
Згідно із свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 22.05.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-1240, за ОСОБА_12 визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-1243, за ОСОБА_10 визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-1246, за ОСОБА_10 визнано право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , розташовану на території Старокозацької сільської ради, площею 6,29 га; майновий пай в структурі вартості колективного сільськогосподарського підприємства «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32 596,20 грн., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищезгаданого кооперативу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_12 . Спадкова справа після його смерті не відкривалась.
Позивач стверджує, що на початку квітня 2015 року до неї звернувся чоловік, який представився представником спадкоємців Слюсаренка з вимогою про добровільне виселення із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка не згодна з даною вимогою про виселення із житлового будинку, який вона побудувала разом з її чоловіком та належить їм на праві спільної сумісної власності та вважає, що її права як власника та як спадкоємця порушені з боку відповідача.
Так, вказує, що вона фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки проживала та була зареєстрована у будинку, який будувала разом з чоловіком, на протязі шести місяців після смерті чоловіка вступила в управління та володіння спадковим майном, доглядала за будинком та за худобою, обробляла земельну ділянку, на якій розташований спадковий будинок. 
Також, позивач зазначає, що їй на день смерті чоловіка виповнилось 72 роки, таким чином у неї як непрацездатної дружини померлого є право на обов`язкову частку на спадкове майно незалежно від змісту заповіту, яка складає 1/9 частину спадкового майна (1/2:3 (кількість спадкоємців за законом)=1/6*2/3=1/9.
Також позивач вказує на її право спадкувати після смерті ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки вона мешкала з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності задоволено частково.
Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_9 після смерті чоловіка ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді обов`язкової частки, що складає: 1/9 частку житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_3 частку житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 ; 1/9 частки земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № НОМЕР_2 , площею 6,29 га; 1/9 частки майнового паю в структурі вартості Колективного сільськогосподарського підприємства «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32 596,20 грн., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищезгаданого кооперативу.
Визнано за ОСОБА_9 право власності на 1/9 частку житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Визнано за ОСОБА_9 право власності на 1/9 частку житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнано за ОСОБА_9 право власності на 1/9 частки земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № НОМЕР_2 , площею 6,29 га, в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнано за ОСОБА_9 право власності на 1/9 частки майнового паю в структурі вартості Колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32 596,20 грн., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищезгаданого кооперативу, в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Визнано частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.05.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Нікітюк О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5-1243 в частині 1/9 частки у праві власності за ОСОБА_10 на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2 .
Визнано частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.05.2002, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Нікітюк О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5-1246 в частині 1/9 частки у праві власності за ОСОБА_10 на земельну ділянку № НОМЕР_1 , розташовану на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № НОМЕР_2 . площею 6,29 га та в частині 1/9 частки права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства "Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області.
Визнано частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.05.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Нікітюк О.М. зареєстрованого в реєстрі за № 5-1240, в частині 1/9 частки у праві власності ОСОБА_12 на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2 .
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 як особа, яка не приймала участі у справі, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вирішив її права і обов`язки, однак до справи вона залучена не була.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про часткову відмову у задоволенні позовних вимог.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2  підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга  ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову стосовно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Положення ст. 375 ЦПК України встановлюють, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_9 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 з 13.05.1978 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (т.1, а.с. 11/).
Згідно із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради від 20.01.1997 року, ОСОБА_11 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 . (т.1, а.с. 12-13).
Також, згідно із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради від 20.01.1997, ОСОБА_11 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 . (т.1, а.с. 14-15).
У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №067477, ОСОБА_11 належала також на праві власності земельна ділянка площею 6,29 га у межах згідно з планом, що розташована на території Старокозацької сільської ради, масив № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_1 , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (т.1, а.с. 16-17).
Окрім того, відповідно до копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства /майновий сертифікат/ №15, ОСОБА_11 належало право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСХП «СВК «Вільне козацтво», реорганізоване в СВК «Вільне козацтво»,частка якого була визначена у розмірі 32596,20 грн або 0,52 відсотки. (т.1, а.с. 144)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , наявної в матеріалах справи. (т.1, а.с. 142).
За життя ОСОБА_11 склав заповіт, згідно із якого житловий будинок в АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_12 , житловий будинок в АДРЕСА_1 , земельну ділянку № 9 в масиві № НОМЕР_2 на території Старокозацької сільської ради та майновий пай в майні колишнього сільськогосподарського підприємства «Вільне козацтво» - заповідав ОСОБА_10 , заощадження, які знаходяться в Старокозацькій філії ощадбанку України № 6707/025 на рахунку № НОМЕР_7 заповідав ОСОБА_9 , на рахунку № НОМЕР_4 заповідав ОСОБА_12 і ОСОБА_10 в рівних долях. (т.1 а.с. 18).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_10 прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , про що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.05.2002 року, зареєстроване в реєстрі за № 5-1243 (т.1, а.с.143).
У свою чергу ОСОБА_12 прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.05.2002 року, зареєстроване в реєстрі за № 5-1240 (т.2, а.с. 91).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 (т.1, а.с. 19).
Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 (т.1, а.с. 94).
Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 (т.2, а.с. 27).
Позивач ОСОБА_2 , що була залучена до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_9 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.06.2018, своєчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (т.2, а.с. 26) та листом завідувача районної державної нотаріальної контри № 608/02-14 від 26.05.2017 повідомлено позивача про необхідність надати оригінали документів, що підтверджують родинний зв`язок з померлою та документи на майно, що входить до складу спадщини (т.2, а.с. 43).
Задля повного всебічного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено ухвалу про витребування доказів від 23.07.2018, клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 про витребування доказів. Витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітової Тетяни Сергіївни, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 53/1, належним чином завірену копію спадкової справи №20/2014, яка була відкрита після смерті ОСОБА_10 . Зобов`язано приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітової Тетяни Сергіївни, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи №20/2014, яка була відкрита після смерті ОСОБА_10 . Витребувано з Першої Одеської державної нотаріальної контори, що знаходиться за адресою: вул. Ланжеронівська, 26, м. Одеса, належним чином засвідчену копію спадкової справи №250/2002, яка була відкрита після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зобов`язано Першу Одеську державну нотаріальну контору, що знаходиться за адресою: вул. Ланжеронівська, 26, м. Одеса, надати на адресу суду належним чином засвідчену копію спадкової справи №250/2002, яка була відкрита після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 та копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витребувано з КП «Білгород-Дністровське БТІ», що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 23, інформацію з наданням копій відповідних документів, хто станом на грудень 2013 року був власником житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного житлового будинку, на плані зазначеного під літ. «А», та господарських споруд під літ. «Б» - гаражу, літ. «В» - сараю, літ. «Л» - вбиральні, №І-ІІ споруди, розташованих на земельній ділянці площею 0,11 га. Зобов`язано КП «Білгород-Дністровське БТІ», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , надати на адресу суду інформацію з наданням копій відповідних документів, хто станом на грудень 2013 року був власником житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного житлового будинку, на плані зазначеного під літ. «А», та господарських споруд під літ. «Б» - гаражу, літ. «В» - сараю, літ. «Л» - вбиральні, №І-ІІ споруди, розташованих на земельній ділянці площею 0,11 га. Витребувано з Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ), інформацію про те, коли (дата, місяць та рік), кому та на підставі якого рішення на праві власності була виділена земельна ділянка № НОМЕР_1 , розташована на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № НОМЕР_2 , площею 6, 29 га, яка раніше належала ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Старокозацьку сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Горького, 34), надати на адресу суду інформацію про те, коли (дата, місяць та рік), кому та на підставі якого рішення на праві власності була виділена земельна ділянка № НОМЕР_1 , розташована на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № НОМЕР_2 , площею 6, 29 га, яка раніше належала ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Витребувано з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Вільне козацтво», що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Горького, 34, інформацію про те, кому на теперішній час належить право власності на майновий пай в структурі вартості Колективного сільськогосподарського підприємства «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32 596,20 грн., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищевказаного кооперативу, яка раніше належала ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зобов`язано Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, вул. Горького, 34, надати на адресу суду інформацію про те, кому на теперішній час належить право власності на майновий пай в структурі вартості Колективного сільськогосподарського підприємства «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32 596,20 грн., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищевказаного кооперативу, яка раніше належала ОСОБА_11 , який помре 23.08.2001 року.
На виконання ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 липня 2018 року листом КП «Білгород-Дністровське БТІ» №1058 від 08 серпня 2018 року повідомлено, що станом на 31 грудня 2012 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.05.2002 року (т.2, а.с. 136).
У відповідності до листа №1202 від 16.08.2018, виданого Старокозацькою сільською радою, земельна ділянка НОМЕР_1 , розташована на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № НОМЕР_2 , площею 6,29 га була передана у приватну власність ОСОБА_11 на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Старокозацької сільської ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області від 04.07.2001 року № 610 (т.2, а.с. 196).
Також, на виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу надано належним чином оформлену копію спадкової справи № 20/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 , з якої стало відомо, що спадщину після її смерті прийняли її сини - відповідачі по справі, про що отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом (т.2, а.с. 138-190).
Згідно із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформація про відкриття спадкової справи до майна померлого ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Спадковому реєстрі відсутня (т.2, а.с. 193).
Також, 04 вересня 2018 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду витребувано від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: 65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17) виписку по рахунку № НОМЕР_4 у Старокозацькій філії ощадбанку України №6707/025, відкритого на ім`я ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зазначенням коштів на такому та нарахованих відсотків. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: 65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17) надати на адресу суду виписку по рахунку № НОМЕР_4 у Старокозацькій філії ощадбанку України №6707/025, відкритого на ім`я ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зазначенням коштів на такому та нарахованих відсотків.
Згідно із відповіді з філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» №113.17/04-04/05-812БТ від 02.10.2018 повідомлено, що усі рахунки, які були відкриті у філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за період з 01.01.1990 року по 31.12.1992 року були закриті згідно постанови АТ «Ощадбанк» від 13.08.2013 №537 «Про внесення змін та доповнень до Порядку відкриття, ведення та закриття рахунків фізичних осіб у національній валюті АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління банку від 16.02.2004 № 17-2 у 1997 році у Ощадному банку України при проведені разової компенсації вкладів громадян станом на 02.01.1992 рік були відкриті компенсаційні рахунки з нумерацією, яка починається з 915510…Для надання інформації, щодо нарахування компенсації на рахунок № НОМЕР_4 ,який обліковувався у відділенні № 6707/025 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» потрібна копія Ощадної книжки.
Позивач , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на те, що згідно із довідки №566 від 09.04.2015 року, виданої Старокозацькою сільською радою, гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дійсно перебувала у шлюбі з ОСОБА_11 з 1978 року по день його смерті, 2001 року. 
У повторний шлюб не вступала. ОСОБА_9 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 . (т.1 а.с. 139/.
У відповідності до довідки № 133/03-51 від 11.05.2004 з Відділу реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського районного управління юстиції, дійсно ОСОБА_9 13 травня 1978 року зареєструвала у виконкомі Старокозацької сільради Білгород-Дністровського району Одеської області шлюб з ОСОБА_11 . (т.1 а.с. 140).
У відповідності до довідки, виданої Старокозацькою сільською радою №262 від 09.02.2017 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дійсно на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 згідно із погосподарської книги сільської ради 2016-2020 р № 26, особового рахунку № НОМЕР_11 (т.2., а.с.28).
Спростовуючи твердження позивача про проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_7 приєднала до свого відзиву довідку №1390, видану Старокозацькою сільською радою про те, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає з 1973 року в АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 84).
Разом з тим, матеріали справи містять копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2019, згідно із якого спадщину після смерті ОСОБА_12 прийняла його дружина ОСОБА_1 .
Таким чином, ствердження позивача про те, що ОСОБА_9 має право на спадкування після смерті ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді 1/6 частки заощаджень у філії ощадбанку України № 6707/025 на рахунку № НОМЕР_4 , та 7/18 частин житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_7 частки належних ОСОБА_11 заощаджень у філії ощадбанку України № 6707/025 на рахунку № НОМЕР_4 є безпідставними, оскільки, по-перше, проживання її разом з спадкодавцем ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на момент відкриття спадщини не підтверджено матеріалами справи, не доведено підстав для закликання її до спадкування, не надано жодного доказу вступу в управління та володіння спадковим майном (як того вимагало діюче на той момент законодавство), більш того виявлено дійсного спадкоємця, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка.
Разом з тим, щодо спадкування ОСОБА_12 після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд першої інстанції правильно виходив наступного.
Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року (надалі ЦК України, 1963 року), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону.
Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
У відповідності до ч.1 ст. 534 ЦК України, 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. 
Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. 
Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_9 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки прийняла на зберігання усі документи після смерті чоловіка ОСОБА_11 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжувала проживати у будинку, та доглядати його.
Разом з тим, суд першої інстанції правильно вважав доведеним і той факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 дійсно перебували у шлюбі з 1978 року до дня смерті останнього, тобто до 2001 року. 
ОСОБА_9 проживала разом з ОСОБА_11 за однією адресою на момент відкриття спадщини.
Станом на момент смерті чоловіка, ОСОБА_9 досягла 72 років, пенсійного віку, тобто була непрацездатною.
Згідно з положеннями ст. 535 ЦК України 1963 року, якими визначено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.
Враховуючи усе вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дійсно ОСОБА_9 на момент смерті чоловіка мала право на обов`язкову частку у спадщини.
Відповідно до Прикінцевих положень СК України ( п.6, п.7) - Сімейний кодекс України 2002 року регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності. 
Сімейний кодекс України не має зворотної сили. Це означає, що він не може поширюватися на відносини, які виникли до цього моменту.
Втрата чинності Кодексу про шлюб та сім`ю 1969 року не означає неможливості застосування його норм після набрання чинності Сімейним кодексом України. 
Вони і надалі застосовуються судом при вирішення спорів щодо відносин, які виникли до набрання чинності Сімейним кодексом України.
У відповідності до ст. 16, ч.1 ст. 17 ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року № 697-ХІІ , ст. 22 КпШС України, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності /майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї/. 
Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України (2006-07). 
Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Згідно із ч.1 ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. 
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 24.06.1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», при встановленні в справі про поділ спадщини, що до її складу включено майно, придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя, хто пережив іншого, суд визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за правилами статей 28, 29 КпШС (2006-07) і виключає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями. 
Якщо до складу спадщини включено не все майно, придбане у шлюбі, питання про визначення розміру частки дружини, що пережив іншого, вирішується з урахуванням частини майна, яке залишилося у нього.
Проте, позивачкою не надано жодного об`єктивного та належного доказу, що дійсно спірне спадкове майно нажите подружжям ОСОБА_11 та ОСОБА_9 за час шлюбу, тобто чи придбане воно внаслідок спільної праці членів сім`ї, за спільні кошти тощо, чи є воно спільною сумісною власністю подружжя. 
За таких обставин, ОСОБА_9 не має права на 1/2 частину майна ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку поділу майна подружжя.
Варто зауважити, що спадкодавець ОСОБА_11 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , висловив свою волю спадкодавця у заповіті, за яким заощадження, які знаходяться в Старокозацькій філії ощадбанку України № 6707/025 на рахунку № НОМЕР_7 заповідав ОСОБА_9 .
Однак матеріали справи не містять доказів належності спадкодавцю вказаних заощаджень.
Непідтвердженою є і вимоги позивача про визнання за ОСОБА_9 право власності на 50% вказаних заощаджень, які за заповітом (за наявності на те законних підстав, а саме за наявності доказів належності вказаного майна спадкодавцю) перейшли б у повній мірі до ОСОБА_9 .
Щодо посилань позивача, що згідно із матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_11 відносно заощаджень у філії ощадбанку України № 6707/025 на рахунку № НОМЕР_4 , спадщину не прийняли ані ОСОБА_12 , ані ОСОБА_10 , то такі доводи є неспроможними, з підстав підтвердження матеріалами справи вступу у спадщину та отримання відповідних свідоцтв згідно із заповіту на нерухоме майно, а у сенсі розуміння вимог чинного законодавства спадщина не приймається під умовою або з застереженням, до того ж відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця на таке право. 
Отже, доводи про правильність спадкування позивачем 2/3 частин належних ОСОБА_11 заощаджень у філії ощадбанку України №6707/025 на рахунку № НОМЕР_4 , що у прохальній частині позову вже викладені вимогою у 50% є загалом не обґрунтованими.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. 
При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Як вбачається із роз`яснень, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, встановлених законом. 
Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з отриманням свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
Відповідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
З урахуванням доведеності належності позивачу обов`язкової частки у сукупному нерухомому майні спадкодавця ОСОБА_11 , виходячи з отримання його спадкоємцями за заповітом спадщини на визначене майно, прийнявши до уваги, що у зв`язку з одержанням ОСОБА_12 та ОСОБА_10 свідоцтв про право на спадщину, права дружини спадкодавця як непрацездатного члена сім`ї, якому законом визначено обов`язкову частку, були порушені, то в такому випадку слід визнати частково недійсними видані свідоцтва в розмірі тієї частки, що має належати непрацездатній дружині за законом.
Таким чином, враховуючи усе вищенаведене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, наданих сторонами по справі, та суворого додержання вимог чинного законодавства, прийнявши до уваги те, що дійсно ОСОБА_9 мала на момент відкриття спадщини право на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , незалежно від змісту заповіту, а виданими свідоцтвами порушено її права, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_9 після смерті чоловіка ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді обов`язкової частки, що складає: 1/9 частку житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 ; 1/9 частку земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № НОМЕР_2 , площею 6,29 га; 1/9 частку майнового паю в структурі вартості Колективного сільськогосподарського підприємства «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в Сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Староказаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32 596,20 грн., що становить 0,52% загальної вартості майна пайового фонду вищезгаданого кооперативу; та в частині на 1/9 частку житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 1/9 частки земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № НОМЕР_2 , площею 6,29 га, в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 1/9 частки майнового паю в структурі вартості Колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», реорганізованого в сільськогосподарський виробничий кооператив «Вільне козацтво», села Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області, вартістю 32 596,20 грн., що становить 0,52 % загальної вартості майна пайового фонду вищезгаданого кооперативу, в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , також в частині визнання частково недійсними Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 22.05.2002 року /№5-1243, № 5-1246, № 5-1240/. 
В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за їх недоведеністю та безпідставністю.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень цивільного процесуального закону.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку обов`язковою підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту З частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.
Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції.
Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13 (провадження № 61-41547сво18). Тобто зазначена правова позиція є незмінною тривалий час. 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Так, на підставі матеріалів справи встановлено, що одним із предметів спору є житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .
В оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції зазначає, що матеріали справи містять копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2019, згідно із якого спадщину після смерті ОСОБА_12 прийняла його дружина ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки №1390, яка видана Старокозацькою сільською радою про те, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає з 1973 року в АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.84).
Однак, незважаючи на це, суд першої інстанції проігнорував вказані обставини та виніс оскаржуване рішення з порушенням процесуального закону, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 стосовно житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 необхідно відмовити.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_13 та постановлення в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог стосовно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності стосовно житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        С.М. Сегеда

                                                                       А.І. Дришлюк