Справа № 127/2-1997/10
Провадження № 22-ц/801/2011/2023
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року	Справа № 127/2-1997/10	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В., 
за участю секретаря судового засідання – Литвина С. С.,
учасники справи:
заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ»,
стягувач – Акціонерне товариство «БМ Банк»,
боржник – ОСОБА_1 ,
третя особа – Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,
розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 127/2-1997/2010 за апеляційною скаргою адвоката Оверковського К. В. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2019 року, постановлену у складі судді Короля О. П. у залі суду, 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» (далі – ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчих провадженнях.
Заява мотивована тим, що 20 квітня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення у цивільній справі № 127/2-1997/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором № 1/30/180308 від 18 березня 2008 року в сумі 40 354,09 доларів США, що еквівалентно 319 842,48 грн, а також судові витрати в сумі 1 820 грн.
26 жовтня 2018 року між ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та АТ «БМ Банк» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 261018, згідно з яким право вимоги за кредитним договором № 1/30/180308 від 18 березня 2008 року перейшло до ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ».
Згідно з інформацією з автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 13 лютого 2019 року на виконанні Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувають відкриті виконавчі провадження № 48295819, № 48295881 з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 квітня 2010 року у справі № 127/2-1997/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . 
Ураховуючи викладене, заявник просив суд замінити стягувача у справі № 127/2-1997/2010 з ПАТ «БМ Банк» на його правонаступника – ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ».
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2019 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03 червня 2019 року, заяву ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» задоволено.
Замінено стягувача ПАТ «БМ Банк» на його правонаступника ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» у виконавчих провадженнях № 48295819, № 48295881 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці № 127/2-1997/2010 від 20 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором № 1/30/180308 від 18 березня 2008 року в розмірі 40 354,09 доларів США, що еквівалентно 319 842,48 грн, а також судових витрат у сумі 1 820 грн.
Ухвала суду мотивована тим, що:
у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд за заявою сторони, заінтересованої особи, державного або приватного виконавця замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником;
ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» доведено належними та допустимими доказами перехід права вимоги до боржника ОСОБА_1 . 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У вересні 2023 року адвокат Оверковський К. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 18 вересня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 вересня 2023 року витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 вересня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду та відсутності доказів надсилання апеляційної скарги учасникам справи.
09 жовтня 2023 року на виконання вимог ухвали заявником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та докази направлення апеляційної скарги учасникам справи.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
23 жовтня 2023 року на виконання вимог ухвали заявником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та докази на її обґрунтування. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 листопада 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали, відкрито провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 листопада 2023 року справу призначеного до розгляду на 23 листопада 2023 року о 09:30 год з повідомленням учасників справи.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 листопада 2023 року задоволено клопотання представника ТОВ «Українська факторингова компанія» про розгляд справи в режимі відеоконференції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
суд першої інстанції розглянув справу у відсутність боржника ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про розгляд заяви;
матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів переходу до ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» права вимоги за кредитним договором № 1/30/180308 від 18 березня 2008 року;
заявником не надано доказів оплати за договором відступлення права вимоги та доказів повідомлення боржника про відступлення права вимоги до «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» у передбачений договором строк. 
Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Українська факторингова компанія» указує, що:
ухвала є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;
неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження;
суд першої інстанції на підставі наданих доказів вірно встановив наявність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача;
відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2022 року на даний час стягувачем по справі № 127/2-1997/10 є ТОВ «Українська факторингова компанія».
Явка в судове засідання

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Оверковський К. В. апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав.
Представник ТОВ «Українська факторингова компанія» просила розглядати справу за її участі у режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів, однак у зв`язку з технічними причинами на відеозв`язок не вийшла.
Відповідно до частини четвертої статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Інші учасники справи повідомлені належним чином про час, місце та дату судового засідання, проте в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, відтак колегія суддів вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутність.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 квітня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 1/130/180308 від 18 березня 2008 року в розмірі 40 354,09 доларів США, що еквівалентно 319 842,48 грн, а також судові витрати в сумі 1 820 грн.
Указане судове рішення набрало законної сили.
18 серпня 2014 року на виконання судового рішення видано виконавчі листи по справі № 127/2-1997/10, за якими боржником є ОСОБА_1 
26 жовтня 2018 року ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» та АТ «БМ Банк» уклали договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 261018, за умовами якого ТОВ «БМ Банк» відступило на користь ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 1/30/180308 від 18 березня 2008 року.
З даних отриманих з автоматизованої системи виконавчих проваджень слідує, що станом на 13 лютого 2019 року на виконанні центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувають відкриті виконавчі провадження № 48295819, № 48295881 з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 квітня 2010 року по справі № 127/2-1997/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, адвокат Оверковський К. В. посилався, зокрема, на порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права, а саме неповідомлення боржника ОСОБА_1 про розгляд заяви ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» про заміну стягувача.
Частиною третьою статті 442 ЦПК України встановлено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Згідно з частинами другою, четвертою - шостою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. 
Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. 
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.
Відтак, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності учасника справи – боржника ОСОБА_1 , належного чином не повідомленого про місце, дату та час судового засідання.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зроблено висновок, що:
«обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою».
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог частини третьої статті 442 ЦПК України, оскільки боржника не було в установленому законом порядку повідомлено про день, час та місце розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні. 
Отже розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого боржника порушує його права.
Суд першої інстанції не забезпечив реалізацію процесуальних прав ОСОБА_1 , що є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Підсумовуючи викладене, ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» про заміну стягувача у виконавчому провадженні колегією суддів ураховується таке.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Частиною першою статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного чи приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. 
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті 104, 106 ЦК України), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є особа, що отримала від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка підтримана і Верховним Судом у Постанові від 21 березня 2018 року провадження № 61-12076св18 (№6-1355/10).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. При цьому новий кредитор отримує від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни сторони відкритого виконавчого провадження, є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.
Матеріалами справи встановлено, що згідно з договором про відступлення права вимоги № 261018 від 26 жовтня 2018 року у ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» виникло право грошової вимоги за договором № 1/30/180308, боржником в якому є ОСОБА_1 . 
Згідно інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень установлено, що станом на 13 лютого 2019 року на виконанні центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебувають відкриті виконавчі провадження № 48295819, № 48295881 з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 квітня 2010 року по справі № 127/2-1997/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Відтак, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та частини п`ятої статті 15 «Про виконавче провадження».
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
Пунктом 9 статті 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Установивши, що на підставі договору № 261018 від 26 жовтня 2018 року у ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» виникло право грошової вимоги відносно боржника ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що заява ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» про заміну стягувача у виконавчих провадженнях його правонаступником є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять квитанції про сплату коштів за договором відступлення права вимоги, як вимоги переходу такого права, є безпідставними з огляду на таке.
26 жовтня 2018 року між АТ «БМ Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 261018, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги, а новий кредитор прийняв права вимоги та зобов`язався належним чином виконувати усі зобов`язання, що встановлені в договорі відступлення. 
Відповідно до змісту пункту 4.1 договору сторони домовились, що ціна договору складає 829 000 грн.
Згідно з пунктом 4.2 договору новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору ціну договору шляхом перерахуванням первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює ціні договору на рахунок первісного кредитора в день укладення сторонами цього договору. 
Пунктом 10.1 указаного договору встановлено, що він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Указаний договір передбачає здійснення розрахунків за ним, проте фактичне їх проведення не є умовою переходу права вимоги та така умова набуття чинності договором про відступлення права вимоги після оплати обумовленої суми відсутня у тексті самого договору.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що боржник не був повідомлений про перехід права вимоги, що суперечить умовам договору та свідчить про те, що до ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» не перейшло право вимоги, з огляду на таке. 
Матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_1 повідомлень про заміну сторони (кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Такі правові позиції викладено у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 та постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі №636/3783/15-ц, від 04 березня 2020 року у справі №274/738/14-ц, від 18 червня 2020 року у справі №681/44/15-ц.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, тому судом до уваги не беруться. 

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про наявність обов`язкових підстав для скасування ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2019 року та постановлення нового судового рішення про задоволення поданої ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» заяви, оскільки висновок суду першої інстанції про заміну стягувача у виконавчому провадженні є вірним та підставним, а доводи апеляційної скарги у цій частині не спростовують таких висновків суду першої інстанції. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є розгляд справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового розгляду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як постановлена з порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставою для її скасування з постановленням нової про задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
Щодо судових витрат
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 грн.
Отже, сплаті скаржником підлягла сума судового збору у розмірі 536,80 грн.
Установлено, що при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 не сплатив судовий збір.
Відтак, несплачена сума судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 536,80 грн.
Згідно з пунктом 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо факт недоплати судового збору з`ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов`язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК.
З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та апеляційний суд постановляє нову ухвалу про задоволення заяви ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ», підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
За таких обставин, в порядку розподілу судових витрат за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції, з урахуванням положень ст. 88 ЦПК, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути несплачену суму судового збору у розмірі 536,80 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Оверковського К. В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2019 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» задовольнити.
Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» у виконавчих провадженнях № 48295819, № 48295881 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці № 127/2-1997/2010 від 20 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором № 1/30/180308 від 18 березня 2008 року у розмірі 40 354,09 доларів США, що еквівалентно 319 842,48 грн, а також судових витрат у сумі 1 820 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.
Учасники справи:

заявник – Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ», код ЄДРПОУ 41261409, м. Київ, проспект Голосіївський, 132, поверх 14, офіс 206.

стягувач – Акціонерне товариство «БМ Банк», код ЄДРПОУ 33881201, м. Київ, вул. Шевченка, 37/122.

боржник – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Головуючий                                                Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді:                                                             Світлана КОПАНИЧУК

                                                                  Віталій ОНІЩУК