УХВАЛА

31 жовтня 2023 року 
м. Київ

справа №160/4337/21
адміністративне провадження №К/990/4098/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В. Е.,
суддів: Білак  М.В., Губської  О.А.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції клопотання Державного бюро розслідувань та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про закриття касаційного провадження у справі № 160/4337/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державне бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (далі - ТУ ДБР у м. Полтаві, відповідач), в якій просила:          
- визнати протиправним та скасувати наказ директора ТУ ДБР у місті Полтаві від 24 лютого 2021 року № 18-о про припинення державної служби та звільнення                      ОСОБА_1 з посади слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису;
- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, або, у разі її ліквідації на день ухвалення судового рішення, на посаду слідчого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з аналогічними функціональними обов`язками;
- стягнути з ТУ ДБР у місті Полтаві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з указаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою від 15 лютого 2022 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі                                            № 160/4337/21.
26 вересня 2022 року до Суду надійшли клопотання ДБР та ТУ ДБР у м. Полтаві про закриття касаційного провадження на підставі пунктів 4, 5 частини першої   статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України).
В обґрунтування поданого клопотання ДБР та ТУ ДБР у м. Полтаві покликається на те, що підставою відкриття касаційного провадження, з-поміж іншого, слугувала відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону   України від 03 грудня 2019 року № 305-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань»   (далі - Закон № 305-ІХ). Водночас, 01 вересня 2022 року Верховний Суд у справі № 160/4335/21 ухвалив постанову, в якій сформував висновок щодо застосування указаної норми права у подібних правовідносинах. У зв`язку із цим ДБР та ТУ ДБР у м. Полтаві уважає, що наявні підстави для закриття касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої   статті 339 КАС України.
Окрім того, у клопотанні заявники вказують, що касаційне провадження у цій справі також відкрите Верховним Судом з підстави неврахування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні висновку щодо застосування частини третьої   статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу»   (далі -   Закон № 889-VIII) у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі № 140/6353/20. Проте ДБР та ТУ ДБР у м. Полтаві стверджують, що наявні підстави для закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини першої   статті 339 КАС України, оскільки правовідносини у справах № 160/4337/21 та № 140/6353/20 не є подібними.
Дослідивши наведені у клопотаннях доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Касаційне провадження у цій справі було відкрите 15 лютого 2022 року з підстав, визначених пунктами 1, 3 частини четвертої   статті 328 КАС України.
Передумовою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої   статті 328 КАС України   слугували обґрунтування позивача щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону   № 305-ІХ   за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах.
01 вересня 2022 року Верховний Суд у справі № 160/4335/21 ухвалив постанову, в якій сформував висновок щодо застосування підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону   № 305-ІХ   у подібних правовідносинах. Так, згадана справа стосувалася звільнення слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та змін до штатного розпису. Заявником касаційної скарги у справі № 160/4335/21 також був позивач і доводами його касаційної скарги, з-поміж іншого, були обґрунтування щодо відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону   № 305-ІХ   у подібних правовідносинах.
За результатами оцінки вказаних доводів Верховний Суд сформував висновок про те, що слідчі ДБР після набрання чинності   Законом № 305-ІХ   не продовжують здійснювати свої повноваження навіть у разі визначення посади слідчого як посади рядового і начальницького складу, а лише здійснюють свої повноваження до дня їх звільнення або припинення повноважень на посаді, а зайняття посади особи рядового і начальницького складу в ДБР здійснюється за результатом відповідного конкурсу.
У свою чергу, згідно з пунктом 4 частини першої   статті 339 КАС України   суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.
З цієї норми процесуального   закону   можна виснувати, що касаційне провадження підлягає закриттю у випадку, якщо до його відкриття Верховний Суд у своїй постанові вже викладав відповідний висновок. Водночас, викладення такого висновку після відкриття касаційного провадження не створює підстав для його подальшого закриття.
Тож оскільки на день відкриття касаційного провадження у розглядуваній справі - 15 лютого 2022 року висновок Верховного Суду щодо застосування підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону   № 305-ІХ   у подібних правовідносинах не був сформований, то підстави для застосування пункту 4 частини першої   статті 339 КАС України   відсутні.
Також, обґрунтовуючи наявність підстав касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої   статті 328 КАС України, позивач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій частини третьої статті 87   Закону № 889-VIII у зв`язку з неврахуванням висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 140/6353/20.
Водночас, умовою для перегляду Верховним Судом судових рішень в адміністративних справах з вказаної нормативної підстави є їх невідповідність викладеному у постанові Верховного Суду висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
Невідповідність правозастосовному висновку Верховного Суду (висловленому за наслідками розгляду (іншої) справи у касаційному порядку) матиме місце тоді, коли суд (суди) попередніх інстанцій, розглядаючи справу за схожих предмета спору, підстав позову, обставин справи та правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо суті заявлених вимог, застосувавши норму права по-іншому, аніж це роз`яснив суд касаційної інстанції (в іншій подібній справі).
За правилами пункту 5 частини першої   статті 339 КАС України   суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Колегія суддів зазначає, що вирішальним для правильного вирішення цього спору є момент виникнення спірних правовідносин, враховуючи неодноразове внесення змін до Закону України «Про державну службу».
Обговоривши доводи, наведені в клопотаннях про закриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що наведені підстави для закриття не є абсолютно беззаперечними, а наведені скаржником у касаційній скарзі аргументи потребують ретельної перевірки та правової оцінки, що можливо здійснити лише під час касаційного перегляду оскаржуваних рішень.    
Таким чином клопотання ДБР та ТУ ДБР у м. Полтаві про закриття касаційного провадження у справі №160/4338/21 не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 248, 339 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотань Державного бюро розслідувань та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про закриття касаційного провадження у справі № 160/4337/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державне бюро розслідувань про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                      В. Е. Мацедонська
Судді                                                                                                                                                           М.В.  Білак
                                                                                                                   О.А.  Губська