ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/3330/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу    ОСОБА_1      
на рішення   Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року (суддя Голобутовський Роман Зіновійович, повний текст рішення складено 30 травня 2019 року ) в адміністративній справі   
за позовом    ОСОБА_1     
до   Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області                     
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, –   

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу № 4258 від 27.09.2018 начальника Головного управління Національної поліції «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Нікопольського ВП ГУНП» щодо накладення на оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 1 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції від 05.10.2018 № 275о/с в частині звільнення зі служби оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення); зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. 
Постановою Верховного Суду від  31 серпня 2023 року касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задоволено частково. Постанову  Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року в справі № 160/3330/19 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний  Суд у постанові від 31 серпня 2023 року зазначив, що під час нового розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати висновки, зроблені у цій постанові та на основі закріплених у КАС України принципів, забезпечити вивчення всіх обставин даної справи, необхідних для прийняття законного й обґрунтованого судового рішення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2015 № 1 о/с був призначений на посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського відділу поліції.
До Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про документування працівниками УСБУ в Дніпропетровській області спільно з працівниками військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України  та Дніпропетровським управлінням ДВБ НП України у кримінальному провадженні № 42018040010000060, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 5 ст. 27 та ч. 3 ст. 368 КК України, факту вимагання та отримання окремими працівниками Нікопольського ВП ГУНП неправомірної грошової винагороди від громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Згідно з наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області   від  05.09.2018  № 3914 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни з боку окремих поліцейських Нікопольського ВП ГУНП. На час проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків: підполковника поліції ОСОБА_4 , капітана поліції ОСОБА_5 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 27.09.2018,  в якому зафіксовано дисциплінарний проступок   ОСОБА_1 , який виразився в порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, а саме, не дотримання принципів діяльності поліції та вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського. Рекомендовано накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Під час службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку: в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 42018040010000060 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України (в якому 04.05.2018 позивачу повідомлено про підозру), встановлено і задокументовано, що у період з 29 травня 2018 року по 29 серпня 2018 рік старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_5 повторно одержали від громадян ОСОБА_2 і ОСОБА_3 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму 42000 грн за непритягнення останніх до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів. Також 29 серпня 2018 року старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та капітан поліції ОСОБА_5 одержали від громадянина ОСОБА_2 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 20000 грн за непритягнення родички громадянина ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів.
Наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 27.09.2018 № 4258, зокрема, накладено на ОСОБА_1  дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 1 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзаців 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 05.10.2018 № 275 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Нікопольського відділу поліції  звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 05 жовтня 2018 року.
Незгода   ОСОБА_1 з вищенаведеними наказами стала підставою звернення до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 частини 1  статті 18 Закону України «Про Національну поліцію»  поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень  Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію»  передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Пунктом 6 частини 1  статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»  визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
На час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності був чинним Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV, який підлягає застосуванню в спірних правовідносинах.  
Відповідно до  статті 1 названого Закону службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту, встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:
1) усне зауваження;
2) зауваження;
3) догана;
4) сувора догана;
5) попередження про неповну посадову відповідність;
6) звільнення з посади;
7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;
8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.
Порядок проведення службового розслідування  встановлюється міністром внутрішніх справ України.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.
Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.
За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.
У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов`язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.
Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Особа рядового або начальницького складу органу внутрішніх справ, яка повідомила про порушення вимог  Закону України  «Про засади запобігання і протидії корупції» іншим працівником міліції, не може бути звільнена із служби чи змушена до звільнення або притягнута до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з таким повідомленням.
Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку.
З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог  Закону України  «Про засади запобігання і протидії корупції», за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції за рішенням начальника органу, який має право приймати або звільняти із служби особу, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, чинним на час спірних правовідносин, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України. 
Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі:
- невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю;
- реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення;
- повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення;
-  скоєння особою РНС корупційного правопорушення або надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.
Аналіз наведених норм права та встановлених обставин справи дає можливість дійти висновку, що відповідачем було призначено та проведено службове розслідування відповідно до вимог закону, доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.
Щодо доводів апелянта про не доведення відповідачем вчинення позивачем дисциплінарного проступку з огляду на відсутність обвинувального вироку відносно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був звільнений з підстав притягнення його до кримінальної відповідальності. В основу оскаржуваних наказів лягли обставини, пов`язані з недотриманням позивачем принципів діяльності поліції та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з аналізу вищенаведених правових норм випливає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції став, насамперед, вручення обґрунтованої підозри про вчинення останнім кримінального правопорушення. 
За висновком суду апеляційної інстанції, сам факт вручення поліцейському підозри у вчиненні кримінального правопорушення може поставити під сумнів в очах пересічного громадянина (громадськості) здатність такої особи стояти на сторожі дотримання законів та втілювати їх ужиття, що безумовно підриває авторитет поліції в цілому.
Таким чином, позивач був зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, так само як не допускати інші взаємовідносини з третіми особами, які носять корисливий або протиправний характер.
З цих підстав суд апеляційної інстанції не вважає додатково подані позивачем пояснення та докази щодо стану кримінального провадження та тексту підозри, який покладено в основу висновків службового розслідування, такими, що впливають на висновки суду в межах розгляду адміністративної справи.
При цьому суд апеляційної інстанції не вважає прийнятним наданий позивачем доказ щодо поновлення на посаді оперуповноваженого ОСОБА_5 ,  який також був фігурантом службового розслідування, адже юридична відповідальність поліцейських носить індивідуальний характер. 
Також суд не приймає як доказ в адміністративній справі подану позивачем заяву ОСОБА_3 , в якій останній спростовує факт вимагання грошових коштів, адже оцінка такому доказу може бути надано виключно в межах кримінального провадження.
Щодо клопотання ОСОБА_1 від 08.09.2023 про виклик свідка ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції зазначає, що остання не відповідає вимогам статті 92 КАС України, оскільки не містить обставини, які можуть бути підтверджені поясненнями свідка, а тому таке клопотання залишається без розгляду.
Водночас суд дослідив подані позивачем письмові пояснення ОСОБА_5 , в яких останній зазначає, що ОСОБА_1 не вчиняв дисциплінарного правопорушення.   
Суд зазначає, що встановлення вчинення позивачем дисциплінарного проступку  здійснюється на підставі відповідних службових документів (висновок дисциплінарної комісії, зібрані в ході службового розслідування докази, тощо), тоді як пояснення певної особи, в яких висловлена власна оцінка діям позивача, не є належним та допустимим доказом в розумінні положень КАС України для встановлення чи спростування окресленої обставини.
Додатково суд апеляційної інстанції зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
З огляду на встановлені в ході службового розслідування обставини, суд доходить висновку, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним, адже оцінка дій ОСОБА_1 була об`єктивно та безсторонньо проведена відповідачем на підставі матеріалів дисциплінарного провадження, в яких зафіксовані обставини, що свідчать про порушення позивачем вимог чинного законодавства.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.
Доводи апеляційної скарги та додаткові пояснення позивача висновки суду першої інстанції не спростовують.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 13 листопада 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 13 листопада 2023 року.    

Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова