Справа № 127/19590/23 
Провадження № 33/801/1000/2023
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року                                                                     м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В., 
за участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Непокульчицького В.С., захисника потерпілого  ОСОБА_2 – адвоката Педини О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Непокульчицького Валерія Саввовича  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягненнядо адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого, громадянина України, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
встановив :
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2023 року визнано винуватим  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито. 
У постанові суду зазначено, що згідно з протоколом, 29.06.2023 року о 18 год. 23 хв. по вул. Короленка, буд. 1 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «RENAULT LOGAN», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної дистанції і швидкості руху та вчинив зіткнення з транспортним засобом марки "HYUNDAI", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, суд першої інстанції враховав положення ст. ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Разом з тим, відповідно до ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. 
Обставин, що пом`якшують відповідальність, та обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
Також суд першої інстанції враховав особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також ступінь пошкодження транспортних засобів. 
За наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.
На думку суду, застосування усного зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
З положень ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи, тому провадження у справі слід закрити.
Не погодившись із вказаною постановою суду, захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності адвокат Непокульчицький В.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив її скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушення. Суд при розгляді справи не дослідив матеріали справи належним чином, залишивши поза увагою ряд важливих обставин.
Крім цього, адвокатом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску тим, що на неодноразові звернення до Вінницького міського суду Вінницької області про направлення на електронну адресу ОСОБА_1 повного тексту постанови ,повний текст було отримано лише 09.10.2023 року.
Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 статті 294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Встановлено, що повний текст постанови було отримано 09.10.2023 року, а апеляційну скаргу подано 18.10.2023 року, тобто, через дев`ять днів після отримання повного тексту постанови .
Враховуючи викладене, апеляційний суд розцінює причини пропуску в якості поважних і вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, відповідно до статті 289 КпАП України підлягає поновленню.
В судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвокат Непокульчицький В.С. апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.
Захисника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Педини О.А. в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків. 
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 29.06.2023 року о 18 год. 23 хв. по вул. Короленка, буд. 1 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «RENAULT LOGAN», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної дистанції і швидкості руху та вчинив зіткнення з транспортним засобом марки "HYUNDAI", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
З дослідженої в судовому засіданні схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що 29.06.2023 року о 18 год. 23 хв. по вул. Короленка, буд. 1 в м. Вінниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «RENAULT LOGAN», номерний знак НОМЕР_1 , вчинив зіткнення з транспортним засобом марки "HYUNDAI", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. В схемі місця дорожньо-транспортної пригоди відображено розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Відносно водія  ОСОБА_1 29.06.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме за порушення п. п. 12.1, 13.1 Правила дорожнього руху. 
Відносно водія ОСОБА_2 29.06.2023 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме за порушення п. 10.3 Правила дорожнього руху. 
Суд зазначає, що відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Суд зазначає, що безпечна швидкість руху - це така швидкість, за якої водій має можливість безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах. При цьому, основними чинниками від яких залежить вибір безпечної швидкості є дорожні умови, які постійно змінюються. Водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, зокрема, враховувати видимість у напрямку руху, пору року, період доби, погодні умови, освітлення дороги, стан поверхні проїзної частини та її ширину, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, можливість появи на проїзній частині інших транспортних засобів та пішоходів. 
Суд також зазначає, що виходячи з конкретних дорожніх умов, враховуючи дорожню обстановку, пору року, період доби, на водія  ОСОБА_1  пунктами 12.1, 13.1  Правил дорожнього руху покладався обов`язок враховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 
Отже, водій мав бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, вибирати оптимальний швидкісний режим в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 
Разом з тим, на думку суду, обрана водієм  ОСОБА_1 швидкість руху не відповідала дорожнім умовам та дорожньо-транспортній ситуації, водій не був уважним під час зміни дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції.
Закриваючи провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  доадміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з конкретних дорожніх умов, враховуючи дорожню обстановку, пору року, період доби, на водія ОСОБА_1  пунктами 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху покладався обов`язок враховувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки і стану транспортного засобу дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Проте із таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним
Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було інкриміновано порушення п.п. 10.3, ПДР, що на думку суду, вказує на наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене ДТП.
Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення від 29. 06. 2023 року ОСОБА_1 , ставиться у вину порушення п. 12.1, 13.1 ПДР. 
Апеляційний суд наголошує, що встановлення порушення Правил дорожнього руху одним із учасників дорожньо-транспортної пригоди не є беззаперечним доказом того, що вони не були порушені іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди. 
Складення протоколу уповноваженими на те особами, які мають спеціальні знання, дає підстави для висновку про можливу невідповідність дій ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху.
Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 винний у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП помилково вийшов за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінив виклад фактичних обставин правопорушення та і його юридичну кваліфікацію
Відтак доводи апеляційної скарги у цій частині заслуговують на увагу.
Водночас апеляційний суд зазначає таке.
Частиною другою статті 38 КУпАП визначено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань. Після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.
Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а зробив правовий висновок, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Стаття 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
На думку апеляційного суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а закінчення строків накладення стягнення, як уже зазначалося, провадження у справі виключає.
Як видно із матеріалів справи подія ДТП мала місце 29 червня 2023 року.
Отже, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи, апеляційний суд позбавлений повноважень встановити винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив :
Поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Непокульчицькому Валерію Саввовичу строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2023 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Непокульчицького Валерія Саввовича задовольнити частково.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2023 року скасувати та постановити нову. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених частиною другою статті 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І.В. Міхасішин