ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2023 року
м. Київ
Справа № 285/4572/23 
Номер провадження в апеляційному суді 11-сс/4805/502/23
Провадження № 51 - 5149 км 23
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,                                
прокурора                                                 ОСОБА_5 ,
скаржника                                                  ОСОБА_6 у режимі відеоконференції,
            
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою старшого державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області ОСОБА_7 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області зі скаргою, у якій просив зобов`язати слідчого (уповноважену особу) Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 19.07.2023 року про вчинення кримінального правопорушення, розпочати розслідування, визнати його потерпілим у кримінальному провадженні та вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого. В обґрунтування скарги зазначив, що 19.07.2023 року ним подана до Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області заява про вчинення кримінального правопорушення, однак відомості про вчинення правопорушення не внесені до ЄРДР, тому він звернувся до слідчого судді із даною скаргою.
Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 липня 2023 року частково задоволено скаргу ОСОБА_6 та зобов`язано уповноважену особу Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування за зверненням ОСОБА_6  від 19.07.2023 року про вчинення кримінального правопорушення та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.                       У решті вимог скарги відмовлено.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 липня 2023 року на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від                             04 серпня 2023 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. В обґрунтування касаційної скарги, посилаючись на висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду,  не погоджується із трактуванням апеляційного суду Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 та вважає, що ухвала слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від                         27 липня 2023 року підлягала перегляду в апеляційному порядку, оскільки цим рішення визнано неконституційною положення частини 3 статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення. 
В окремому клопотанні старший державний виконавець Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області ОСОБА_7 , посилаючись на вимоги ст. 434-1 ч. 5, ст. 434-2 КПК України, просить передати провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року у справі № 285/4572/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.  
Заперечень на касаційну скаргу від учасників судового провадження не надходило.   
Позиції учасників судового провадження 
Скаржник ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив відмовити у її задоволенні. 
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення. При цьому в судовому засіданні прокурор подала письмове клопотання про передачу кримінального провадження на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в порядку ст. 434-1 КПК України. 
Мотиви Суду 
Заслухавши доповідача, вислухавши доводи учасників касаційного розгляду,   перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків. 
Клопотання старшого державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області ОСОБА_7  про передачу провадження за його касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ст. 434-1 ч. 5 КПК в  порядку ст. 434-2 ч. 1 КПК України не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Частина п`ята статті 434-1 КПК України надає право Суду, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії, передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Проте, особа у своєму клопотанні не обґрунтовує наявності у даному кримінальному провадженні виключної правової проблеми і не обґрунтовує того, що передача вказаного провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, не сформульовано у клопотанні і змісту та характеру виключної правової проблеми. 
Чинне на час касаційного розгляду законодавство України регулює питання застосування норм процесуального права, застосованих апеляційним судом у вказаному провадженні, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для передачі цього кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої ст. 434-1 ч. 5 КПК України.
За таких обставин клопотання старшого державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області ОСОБА_7 про передачу кримінального провадження за його касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про передачу вказаного кримінального провадження на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду  Верховного Суду на підставі ст. 434-1 ч. 2 КПК України також не підлягає задоволенню, оскільки суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів, не вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати. Постанова Верховного Суду від 23 листопада 2023 року в справі № 459/3316/22, на яку посилається прокурор у клопотанні, не містить висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах та ця постанова ухвалена за інших обставин, ніж ті, що наявні у цьому провадженні. Так, у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді касаційного суду, ухвала слідчого судді оскаржувалась не скаржником                    ОСОБА_6 , а старшим державним виконавцем Звягельського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_10 , в той час як у справі № 459/3316/22 постанова Верховного Суду від 23 листопада 2023 року була ухвалена щодо ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка подала скаргу на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (скаржника). Крім того, із зазначеного питання в касаційному кримінальному суді існує відповідна практика і підстави для відступу від такої практики відсутні. 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до ст. 370, ст. 418 ч. 2 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.   
Відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 399 ч. 6 КПК України ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку. 
У пункті 8 частини 2 статті 129 Конституції України  закріплено гарантії, згідно з яким однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми Конституції України та кримінального процесуального закону гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ст. 24, ст. 392 ч. 3 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня, зокрема в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 3 статті 307 КПК України передбачено вичерпний перелік ухвал слідчих суддів, постановлених за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Водночас, Конституційний Суд України своїм рішенням від 17 червня 2020 року      № 4-р (ІІ)/2020 визнав неконституційним положення частини 3 статті 307 КПК в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Мотивуючи своє рішення Конституційний Суд України перш за все виходив з необхідності судового захисту прав і свободи людини і громадянина (ч. 1 і ч. 2 ст. 55 Конституції України).
Зі змісту вказаного рішення Конституційного Суду України вбачається, що воно ухвалене з метою забезпечення конституційного права на судовий захист особи, яка звертається до уповноважених державних органів із заявою, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Зокрема, Конституційний Суд України зазначив про те, що судовий захист стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, має бути забезпечений під час розгляду цього питання хоча б у двох судових інстанціях.
Виходячи з аналізу положень цього рішення Конституційного Суду України, апеляційному оскарженню підлягає саме ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення особи про кримінальне правопорушення, а не ухвала слідчого судді про задоволення такої скарги.
Таким чином, зазначене рішення Конституційного Суду Українистосується забезпечення права особи на судовий захист від конкретного виду бездіяльності слідчого чи прокурора, а саме невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, і випливає з конституційних гарантій захисту прав людини.
Така позиція також узгоджується і з практикою касаційного суду в провадженнях за побідних правовідносин, де зазначено, що мотиви, на яких ґрунтується зазначене рішення Конституційного Суду України не можуть бути застосовані до оскарження рішення, яким суд зобов`язав прокурора чи слідчого здійснити таку дію. У разі, коли суд зобов`язує прокурора чи слідчого внести відомості до ЄРДР, права особи, яка оскаржувала їх бездіяльність, на судовий захист реалізуються у першій інстанції й тому захист цих прав не вимагає існування другої інстанції як у випадку відмови суду зобов`язати прокурора чи слідчого внести відомості до ЄРДР (провадження                             № 51 - 7007 ск 23, ухвала від 24 листопада 2023 року). 
Аналогічну позицію зазначено у рішеннях касаційного кримінального суду:                       № 51 - 1511 ск 23 (ухвала від 13 березня 2023 року), № 51 - 1509 ск 23 (ухвала від  20 березня 2023 року), № 51 - 2588 ск 23 (ухвала від 15 травня 2023 року),                                 № 51 - 5150 ск 23 (ухвала від 20 вересня 2023 року).
Подібне питання Верховний Суд вирішував також у постановах від 11 лютого 2021 року (справа № 405/5435/20, провадження № 51 - 4651 км 20) та від 07 червня 2022 року (справа № 522/17750/20, провадження № 51 - 4121 км 21), де дійшов до висновку, що на підставі аналізу статті 3, частин 1 та 2 статті 55, пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 307 КПК, рішень Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019, від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020, від 9 лютого 1999 року № 1-7/99, від 17 березня 2020 року № 5-р/2020, положення частини 3 статті 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, є неконституційним лише в частині оскарження в апеляційному порядку звернення з апеляційною скаргою саме особи/індивіда. 
Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 307 КПК України, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 липня 2023 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_6 та зобов`язано уповноважену особу Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування за зверненням ОСОБА_6  від 19.07.2023 року про вчинення кримінального правопорушення та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не підлягає окремому оскарженню старшим державним виконавцем Звягельського відділу державної виконавчої служби в апеляційному порядку та відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
Ухвала Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2023 рокувідповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст. 370, ст. 399 ч. 4, ст. 418 КПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Посилання у касаційній скарзі на практику та висновки щодо застосування норми права, сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року (провадження № 13-73 кс 19), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року (провадження              № 51 - 5496 кмо 18), від 04 листопада 2019 року (провадження № 51 - 9550 кмо 18), в даному кримінальному провадженні є необґрунтованими, оскільки їх сформульовано за інших обставин, ніж ті, що встановлені у вказаному провадженні та які не є аналогічними і подібними.    
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.     
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги, скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст. ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2023 року залишити без зміни, а касаційну скаргу старшого державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області   ОСОБА_7 - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3