Номер провадження: 33/813/1747/23
Номер справи місцевого суду: 523/2906/23 
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       06.10.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
 
за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,
 
особи, яка з`явилась до судового засідання:
 
-        захисника ОСОБА_1 адвоката Кудрінської Юлії Євгенівни,
 
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кудрінської Юлії Євгенівни на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 361503 від 11.01.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. в дохід держави. 
 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Кудрінська Юлія Євгенівна подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року та провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова судді першої інстанції ухвалена із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для даної справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
 
В апеляційній скарзі апелянт заперечує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та стверджує, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. За твердженням сторони захисту, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, а вина особи не може бути встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння та причини відмови, не зазначено пристрій, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не долучено чек, що роздрукований за результатом проведення такого огляду. Апелянт зазначає, що з відеозапису, що долучений до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 декілька разів продував у апарат, який було запропоновано працівниками патрульної служби для перевірки, результати якого невідомо, у зв`язку з тим, що відсутній чек з пристрою, а також сертифікат, за допомогою якого виконувалася перевірка, що ставить під сумнів справність цього пристрою. Більш того, даний відеозапис не може вважатись належним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки перші 57 хвилин відеозапису записані без звука. Апелянт наголошує, що в подальшому працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для встановлення факту наявності алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, але його так і не відвезли до медичного закладу. Серед іншого апелянт також зазначає, що спеціальних технічних засобів для перевірки на стан сп`яніння в Україні не має, а суддя в своїй постанові посилається на наказ, яким затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до якого внесені газоаналізатори Drager Alcotest, який вже втратив чинність, крім того, не є зрозумілим посилання саме на газоаналізатор Drager Alcotest, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація про те, за допомогою якого саме пристрою проводився огляд. Також в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зазначені виявлені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння, що слугувало наданням працівниками поліції ОСОБА_1 направлення на його огляд лікарем у медичному закладі. В матеріалах справи відсутній медичний висновок, в якому зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
 
У судове засідання суду апеляційної інстанції з`явилась захисник ОСОБА_1 адвокат Кудрінська Ю.Є., яка пояснила суду, що ОСОБА_1 відомо про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, та не заперечувала проти розгляду справи лише за фактичної явки захисника апелянта. По суті апеляційної скарги адвокат підтримала всі викладені в скарзі доводи та просила її задовольнити. 
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасника процесу, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
 
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
 
Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
 
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
 
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
 
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
 
Проте, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції. 
 
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
 
Відповідно до матеріалів справи, а саме до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 361503 від 11.01.2023 року, водій ОСОБА_1 10 січня 2023 року о 23 год. 54 хв. в м. Одесі по вул. Семена Палія, 25, керував транспортним засобом марки NISSAN, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. 
 
Вказані дії водія ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Порядок проведення поліцейськими огляду водія на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок № 1103). 
 
З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
 
Аналогічні вимоги закону з їх деталізацією закріплені в Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103.
 
При цьому, п.3 розділу І Інструкції № 1452/735 визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
 
Пунктами 6 – 8 Порядку № 1103 встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
 
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні працівниками поліції у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 361503 від 11.01.2023 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, до КНП «ООМЦПЗ» ООР, складеного 11.01.2023 року о 00-02 год. відносно ОСОБА_1 ; відеозапис подій з портативних відеореєстраторів поліцейських № 474526, 474562; 471721. 
 
Дослідженням диску з відеозаписом подій з портативних відеореєстраторів № 474526, 474562; 471721 встановлено, що 11.01.2023 року о 23-54 год. поліцейськими зупинено ОСОБА_1 на автомобілі марки NISSAN за порушення комендантської години. У ході розмови поліцейськими висловлено ОСОБА_1 підозру, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повідомлено про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, а також роз`яснено наслідки відмови від проходження такого огляду. ОСОБА_1 повідомив, що алкогольні напої не вживав, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, проте потім після повторної пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився та здійснив декілька спроб пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою пристрою Drager Alcotest, однак такі спроби виявились невдалими через недостатність повітря, що видувався ОСОБА_1 у мундштук пристрою, що було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та один з поліцейських став складати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Одночасно інший працівник поліції, спілкуючись з ОСОБА_1 , запитав про згоду останнього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. Однак працівники поліції не забезпечили доставку ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, вказавши, що вже складено протокол про відмову від огляду на стан сп`яніння. 
 
При цьому, яка вбачається зі змісту оскаржуваної постанови районного суду таку згоду ОСОБА_1 надав о 00-20-37 г. 11.01.2023 року.
 
Між тим згідно з відеозаписом з відео-реєстратора поліцейського, який фактично складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , вбачається, що о 00-20-37 г. поліцейський заповнив лише установчі дані ОСОБА_1 , фабула правопорушення про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння складена не була. Незважаючи на це, поліцейські залишили без уваги згоду ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі і не забезпечили проведення такого огляду пославшись на те, що протокол про адміністративне правопорушення про відмову ОСОБА_1 від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі за п. 2.5 Правил дорожнього руху України вже складений. 
 
Апеляційний суд звертає увагу, що системний аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що поліцейський складає відносно водія протокол про адміністративне правопорушення про порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, лише у разі відмови водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і лікарем у закладі охорони здоров`я. 
 
З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд констатує, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було передчасним, а поліцейські в повній мірі не забезпечили ОСОБА_1 можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП та прийнятих з метою впровадження та конкретизації дій працівників поліції Інструкції № 1452/735 і Порядку № 1103. 
 
При таких обставинах відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджується факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
 
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
 
За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги в частині недоведеності вини ОСОБА_1 частково заслуговують на увагу. 
 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
 
Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
 
Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
 
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Кудрінської Юлії Євгенівни – задовольнити частково. 
 
Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року – скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити з підстави пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає:

 
       Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.М. Таварткіладзе