ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа №  910/11489/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С., 
секретар судового засідання - Корнієнко О. В., 
за участю представників:
Акціонерного товариства «Українська залізниця» 
в особі філії «Центр забезпечення виробництва»
Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Становової Ю. В.,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТОРУМ» - Коханій Т. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 (у складі колегії суддів: Гончаров С. А. (головуючий), Шаптала Є. Ю., Яковлєв М. Л.)
у справі № 910/11489/22
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця»)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ»
про стягнення 4 658 150, 70 грн,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2022 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (далі - ТОВ «ТОРУМ») про стягнення штрафу у розмірі 4 658 150, 70 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням ТОВ «ТОРУМ» зобов`язань з поставки товару за договором поставки від 24.06.2022 № ЦЗВ-14-01222-01.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «ТОРУМ» на користь АТ «Українська залізниця» 4 658 150, 70 грн штрафу.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволені позову.
Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, у липні 2023 року АТ «Українська залізниця» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 залишити в силі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.08.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 910/11489/22 за касаційною скаргою АТ «Українська залізниця» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.09.2023.
12.09.2023 ТОВ «ТОРУМ» до Верховного Суду подано відзив на касаційну скаргу з пропуском строку, встановленого в ухвалі Верховного Суду від 17.08.2023 для його подання (до 06.09.2023), який залишено Судом без розгляду на підставі статті 118 ГПК України.
У судовому засідання 13.09.2023 у справі № 910/11489/22 за касаційною скаргою АТ «Українська залізниця» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 оголошено перерву до 04.10.2023.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Судами попередніх інстанцій установлено, що 24.06.2022 між АТ «Українська залізниця» (замовник) та ТОВ «ТОРУМ» (постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ-14-01222-01, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а замовник прийняти та оплатити нафту і дистиляти (дизельне паливо) (товар), найменування, марка та кількість якого вказується в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому Договорі (пункт 1.1).
Згідно з пунктом 2.1 договору рознарядка - заявка позивача на відвантаження товару в якій зазначаються: товар переміщення; станція призначення; обсяг товару, що підлягає поставці; станція відправлення товару, за умови надання такої інформації відповідачем на виконання пункту 3.1 цього договору.
У пунктах 2.3, 2.4 договору встановлено, що сторони планують за цим договором поставити товар на загальну суму 315 000 000,00 грн (з ПДВ). Ціна товару, обсяги закупівлі, зазначаються у специфікаціях до цього договору.
Відповідно до пункту 3.1 договору постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» 2010 року), що має діюче залізничне сполучення між станцією відвантаження та станцією призначення в межах митної території України, пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.
При готовності до надання рознарядки замовник зобов`язується надати постачальнику письмове повідомлення про намір надати рознарядку, у якому зазначається обсяг товару, що планується до постачання.
Постачальник зобов`язаний протягом одного робочого дня (з 8 год 00 хв до 16 год 30 хв) з дня отримання від замовника повідомлення про намір надати рознарядку, повідомити замовнику інформацію про станцію (станції) відправлення товару та вантажовідправника.
Повідомлення про намір надати рознарядку та інформація про станцію (станції) відправлення товару та вантажовідправника, надаються у вигляді сканованих копій шляхом їх направлення із застосуванням електронної пошти, адреси якої визначені сторонами у розділі 14 даного договору (е-mail), та вважаються отриманими з дня їх відправлення у встановленому даним пунктом порядку. Оригінали повідомлення про намір надати рознарядку та інформація про станцію (станції) відправлення товару та вантажовідправника, в подальшому направляються засобами поштового зв`язку (AT «Укрпошта») шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно з пунктом 3.2 договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до приймання товару.
Замовник зобов`язаний надати рознарядку відповідачу не пізніше ніж протягом 1 (одного) робочого дня з дати отримання інформації про станцію (станції) відправлення та вантажовідправника, наданої відповідачем на виконання пункту 3.1 цього договору.
У випадку ненадання постачальником інформації про станцію (станції) відправлення товару, вантажовідправника у строки, передбачені умовами пункту 3.1 цього договору, рознарядка надається замовником у встановленому умовами даного договору порядку, при чому пов`язані із невиконанням постачальником вимог пункту 3.1 цього договору ризики та додаткові витрати покладаються на постачальника.
Зі сторони замовника рознарядка підписується з урахуванням вимог Статуту замовника щонайменше двома уповноваженими особами з числа таких:
- керівник (особа, що виконує його обов`язки) філії «ЦЗВ» АТ «Українська залізниця»;
- перший заступник керівника (особа, що виконує його обов`язки) філії «ЦЗВ» АТ «Українська залізниця»;
- заступники керівника (особи, що виконують їхні обов`язки) філії «ЦЗВ» АТ «Українська залізниця»;
- керівники відповідних структурних підрозділів філії «ЦЗВ» АТ «Українська залізниця».
Замовник не несе відповідальності за не надання рознарядок (надання не в повному обсязі), якщо це є наслідком зміни планів постачання та фінансування замовника.
Рознарядка надається постачальнику у вигляді сканованої копії шляхом її направлення із застосуванням електронної пошти, адреси якої визначені сторонами у розділі 14 даного договору (е-mail), та вважається отриманою з дня її відправлення у встановленому даним пунктом порядку. Оригінал рознарядки в подальшому направляється замовником засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») на адресу постачальника шляхом направлення цінного листа з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
За необхідності, рознарядка може бути відкоригована замовником за взаємною згодою сторін, про що обов`язково повідомляється постачальник.
Постачальник здійснює поставку товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня надання рознарядки (пункт 3.5 договору).
Поставка товару підтверджується актом прийому-передачі (пункт 3.7 договору).
Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, яка вказуються в рознарядці позивача (пункт 3.9 договору).
Відповідно до пункту 4.6 договору при виконанні постачальником своїх зобов`язань відносно поставки товару допускається відхилення (толеранс) в кількості фактично поставленого товару в розмірі +0/-3% від кількості товару, зазначеного в рознарядках, замовник сплачує відповідачу вартість фактично отриманого товару.
Пунктом 8.4 договору передбачено, що за порушення строків поставки постачальник оплачує замовнику штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого в строк товару, а за прострочення понад 15 днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від суми непоставленого в строк товару за кожний день прострочення.
У розділі 14 договору передбачено реквізити сторін, зокрема, зазначено е-mail постачальника.
24.06.2022 між сторонами договору підписано специфікацію № 1 до договору, згідно з якою сторони визначили найменування, марку, кількість, вартість та умови поставки товару, а також зазначили, що термін поставки - протягом 30 календарних днів з дня надання рознарядки.
24.06.2022 на виконання умов договору позивач направив електронною поштою на е-mail відповідача, що вказаний у договорі, лист № ЦЗВ-20/1746, у якому просив здійснити відправку дизельного палива в обсязі 2   500 тонн зі станції Вигода Одеської залізниці за вказаними у листі вантажними реквізитами, та зазначив, що постачальник повинен здійснити поставку протягом 30 календарних днів з дня надання рознарядки. Лист було підписано двома заступниками виконавчого директора філії «ЦЗВ» АТ «Українська залізниця».
Крім того, на виконання умов договору цей лист був направлений також засобами поштового зв`язку (AT «Укрпошта») на адресу відповідача.
У відповіді (лист від 24.06.2022 № 24-06/24) на зазначений лист постачальник повідомив позивача про можливість здійснити відвантаження за договором з 24.06.2022 в об`ємі 2   500 тонн зі станції Вигода Одеської залізниці.
04.07.2022 ТОВ «ТОРУМ» звернулось до позивача листом № 04-07/5, у якому просило здійснити заміну станції відвантаження товару в об`ємі 1 500 тонн із станції Вигода Одеської залізниці на станцію Могилів-Подільський Південно-Західної залізниці. 
07.07.2022 позивач листом № ЦЗВ-20/1894 погодив здійснення відповідачем відправки дизельного палива в обсязі 1 460,762 тонн, який залишився за рознарядкою, зі станції Могилів-Подільський Південно-Західної залізниці, зазначивши, що термін поставки залишається незмінним з дня отримання першої рознарядки.
11.07.2022 відповідач звернувся до замовника листом № 11-07/2, у якому просив здійснити заміну станції відвантаження товару в об`ємі 438,372 тонн із станції Могилів-Подільський Південно-Західної залізниці на станцію Вигода Одеської залізниці.
11.07.2022 замовником направлено постачальнику листи:
- № ЦЗВ-20/1936 щодо здійснення відправки дизельного палива в обсязі 1 020 тонн, який залишився за рознарядкою, зі станції Могилів-Подільський Південно-Західної залізниці, зазначивши, що термін поставки залишається не змінним з дня отримання першої рознарядки;
- № ЦЗВ-20/1937 щодо здійснення відправки дизельного палива в обсязі 428,0 тонн, який залишився за рознарядкою, зі станції Вигода Одеської залізниці, зазначивши, що термін поставки залишається не змінним з дня отримання першої рознарядки;
Відповідно до актів приймання-передачі товару за період з 30.06.2022 по 24.07.2022 відповідачем було поставлено товар в обсязі 1 999,071 тонн на суму 125 941 473,00 грн з ПДВ. 
Згідно з актом приймання-передачі товару від 26.07.2022 № 71 відповідачем було поставлено товар в обсязі 492,926 тонн на суму 31 054 338,00 грн.
27.07.2022 позивач звернувся до ТОВ «ТОРУМ» листом № ЦЗВ-20/2052 про повернення позивачу надмірно сплачених коштів у сумі 504 189,01 грн з ПДВ за недовантажений тоннаж в обсязі 8,003 тонн.
02.08.2022 ТОВ «ТОРУМ» було повернуто кошти у зазначеній сумі на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням від 02.08.2022 № 1822.
АТ «Українська залізниця», звертаючись до суду з позовними вимогами до ТОВ «ТОРУМ» про стягнення штрафу у розмірі 4 658 150, 70 грн, обґрунтувало їх неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки від 24.06.2022 № ЦЗВ-14-01222-01 в частині поставки товару у строк 30 календарних днів з дня отримання рознарядки, тобто до 24.07.2022.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що лист замовника від 24.06.2022 № ЦЗВ-20/1746 є рознарядкою, тому кінцевою датою поставки товару, відповідно до пункту 3.5 договору є 24.07.2022. При цьому, суд першої інстанції, врахувавши особливості здійснення постачання продукції для безперебійного забезпечення функціонування залізничної інфраструктури, дійшов висновку, що кінцевий строк поставки, який припадає на загальний вихідний, у правовідносинах сторін не підлягає перенесенню, оскільки для сторін договору ці дні не є вихідними, тому встановивши, що прострочення поставки товару за рознарядкою починається з 25.07.2022, вважав правомірним нарахування відповідачу штрафу у розмірі 15% від вартості непоставленого в строк товару, відповідно до пункту 8.4 договору, з огляду на поставку відповідачем останньої партії товару 26.07.2022.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, надавши правову оцінку встановленим обставинам справи щодо визначеного у договорі алгоритму дій сторін, необхідних для здійснення поставки, зокрема, обов`язку замовника повідомити постачальника про намір надати рознарядку, як передумови для звернення з рознарядкою, вважав помилковим висновок суду першої інстанції, що наданий позивачем лист від 24.06.2022 № ЦЗВ-20/1746 є рознарядкою. Разом з цим, суд апеляційної інстанції, дослідивши надані сторонами докази та врахувавши умови договору, дійшов висновку, що останнім днем надання рознарядки було 27.06.2022, відповідно останнім днем поставки товару - 27.07.2022, а оскільки поставка останньої партії товару відбулась 26.07.2022, тому прострочення відповідачем поставки товару не відбулось.
АТ «Українська залізниця» у поданій касаційній скарзі, обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, послалось на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано положення частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у правовідносинах з поставки товару для забезпечення безперебійної діяльності критичної інфраструктури під час дії воєнного стану.
Так, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, однією із підстав касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Положення пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах доводів і вимог касаційної скарги, виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством (частина 2 статті 267 ГК України).
Згідно з приписами частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. 
Як встановлено судами попередніх інстанцій у розділі 3 договору поставки сторони узгодили умови й строки поставки товару.
Так, за умовами договору, поставка товару проводиться партіями тільки на підставі письмової рознарядки замовника (пункт 3.2). 
Постачальник здійснює поставку товару протягом тридцяти календарних днів з дня надання рознарядки (пункт 3.5 договору).
У пункті 3.1 договору сторони погодили, що при готовності до надання рознарядки замовник зобов`язується надати постачальнику письмове повідомлення про намір надати рознарядку, у якому зазначається обсяг товару, що планується до постачання (абзац 2).
Після отримання зазначеного повідомлення, відповідно до пункту 3.1 договору, у постачальника виникає обов`язок протягом одного робочого дня (з 8 год 00 хв до 16 год 30 хв) з дня отримання від замовника повідомлення про намір надати рознарядку, повідомити замовнику інформацію про станцію (станції) відправлення товару та вантажовідправника (абзац 3).
Надалі замовник зобов`язаний надати рознарядку постачальнику не пізніше ніж протягом 1 (одного) робочого дня з дати отримання інформації про станцію (станції) відправлення та вантажовідправника (абзац 2 пункту 3.2 договору).
З огляду на викладене, за умовами договору, поданню рознарядки передує надання замовником письмового повідомлення про намір подати рознарядку, а також надання постачальником після отримання такого повідомлення інформації щодо станцій відправлення товару, і після вчинення зазначених дій - замовник має надати рознарядку.
Таким чином, сторони у договору передбачили чіткий алгоритм дій, необхідний для здійснення поставки товару, а також строк їх вчинення.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що обов`язковою умовою для здійснення поставки товару, зокрема, є надання постачальнику повідомлення про намір надати рознарядку (обов`язок замовника) як передумову для звернення з рознарядкою.
Статтею 627 цього ж Кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
До загальних засад цивільного законодавства належить не тільки свобода договору, а й принципи добросовісності, розумності та справедливості.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 статті 3 ЦК України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.
При цьому, суд касаційної інстанції зауважує, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою (такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/9525/19, від 10.12.2019 у справі № 910/878/19).
Так, визначаючи у договорі алгоритм дій, необхідних для здійснення поставки товару та укладаючи договір поставки вже під час дії воєнного стану, позивач узяв на себе обов`язок надати постачальнику повідомлення про намір надати рознарядку, надати постачальнику час на надання інформації і тільки після цього подати рознарядку. 
Разом з цим, позивач не був обмежений у праві погодити у договорі інший порядок поставки товару.
Вирішуючи спір у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції, надавши правову оцінку умовам договору поставки та поданим сторонами доказам, встановив, що повідомлення про намір надати рознарядку позивачем було подано 24.06.2022, а останнім днем надання рознарядки, ураховуючи повідомлення відповідача про можливість здійснити відвантаження товару, направлене 24.06.2022, та умови договору щодо надання рознарядки, а саме, протягом наступного робочого дня після отримання такого повідомлення (пункт 3.2 договору), було 27.06.2022 (25.06.2022 - субота, 26.06.2022 - неділя), тому поставка товару мала бути здійснена до 27.07.2022 (робочий день).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушення постачальником строків поставки товару, оскільки поставка останньої партії товару відбулася 26.07.2022 (робочий день).
У зв`язку з наведеним, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача штрафу за порушення строків поставки товару.
За таких обставин, Верховний Суд не вбачає підстав для формування висновку щодо застосування частини 5 статті 254 ЦК України у спірних правовідносинах, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено порушення постачальником строків поставки товару, передбачених договором.
Зважаючи на викладене, наведена скаржником підстави касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваного судового рішення.
Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі № 910/11489/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                                  І. С. Берднік
Судді:                                                                                                     В. А. Зуєв
                                                                                                     І. С. Міщенко