УХВАЛА
07 грудня 2023 року 
м. Київ
справа №200/10243/20-а
адміністративне провадження № К/990/39718/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Загороднюка А. Г., Єресько Л. О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі №200/10243/20-а за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
04 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила:
визнати протиправним та скасувати наказ №680к від 28 вересня 2020 року виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури Киричука М.Ю.;
визнати протиправною  бездіяльності Київської обласної прокуратури щодо не призначення її прокурором відділу Київської обласної прокуратури та зобов`язати Київську обласну прокуратуру призначити ОСОБА_1 на посаду прокурора відділу Київської обласної прокуратури;
визнати протиправної бездіяльності Київської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті їй грошового забезпечення (заробітної плати) з 11 вересня 2020 року в порядку та розмірах, передбачених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру»;
зобов`язати Київську обласну прокуратуру провести перерахунок грошового забезпечення (заробітної плати) прокурора ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру", зобов`язати Київську обласну прокуратуру виплачувати грошове забезпечення прокурора ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року відповідно до ст.81 Закону України "Про прокуратуру", стягнення моральної шкоди у розмірі 200000 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Київської обласної прокуратури щодо не призначення ОСОБА_1 в Київську обласну прокуратуру на рівнозначну тій посаді, яку вона займала до тимчасового визначення її робочого місця.
Зобов`язано Київську обласну прокуратуру призначити ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року в Київську обласну прокуратуру на посаду, рівнозначну посаді, яку обіймала згідно наказу Прокуратури Київської області від 20 серпня 2018 року №272-к, з виплатою заробітної плати згідно вимог статі 81 Закону України "Про прокуратуру".
Визнано протиправним та скасовано наказ Київської обласної прокуратури від 28 вересня 2020 року №680к.
Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20000 грн.
У задоволенні решти позовних відмовлено.
Постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 31 травня 2022 року, касаційну скаргу Київської обласної прокуратури було задоволено. Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року скасовано, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року залишено в силі.
31 березня 2023 року позивач звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року за виключними обставинами у справі № 200/10243/20-а.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року, відмовлено у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року за виключними обставинами у справі №200/10243/20-а.
Не погодившись з оскаржуваними судовими рішеннями, позивач звернулася до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» з касаційною скаргою.  
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Верховний Суд, проаналізувавши характер спірних правовідносин, зміст оскаржуваних судових рішень і доводи касаційної скарги, дійшов таких висновків.
Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, виходив із того, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року, є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно воно не підлягає примусовому виконанню, а тому, у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, не може переглядатися за виключними обставинами.
Суд виснував, що рішення Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року № 1-р(ІІ)/2023 не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також не вплинуло на правильність висновків суду апеляційної інстанції під час ухвалення постанови, про перегляд якої просить заявник.
Відповідно до положень статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;
2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;
3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом. 
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Відповідно до частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
У постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у цьому зв`язку висловила позицію, згідно з якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися «не виконаним» у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави. У тій самій постанові значиться також, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення суду першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.
У подальшому наведена позиція була підтримана в ухвалах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі №140/2217/19 та від 22 грудня 2022 року у справі № 805/1312/16-а.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, дійшовши висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за виключними обставинами, вірно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі №200/10243/20-а за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В. М. Соколов

Судді                                                                                                           А. Г. Загороднюк  
                    
                                                                                                    Л. О. Єресько