ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«21» грудня 2023 року
м. Харків
справа № 630/759/23
провадження № 22ц/818/2334/23
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів        -             Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач –  ОСОБА_1 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 вересня 2023 року в складі судді Малихіна О.О.
в с т а н о в и в:
У серпні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що  ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 02 вересня 2019 року.

Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому цим договором.

Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17 липня 2023 року має заборгованість в розмірі 55 086,11 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 49 624,84 грн, заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5 461,27 грн.

Вказав, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 вересня 2019 року у розмірі 55 086,11 грн та судові витрати в розмірі 2 684,00 грн.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 21 вересня 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором без номеру від 02 вересня 2019 року в загальному розмірі 55 086,11 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 342,00 грн; повернуто з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1 342,00 грн з суми судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення №ZZ428B1V0T від 28 липня 2023 року.

На вказане заочне рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що надані банком документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Ані витяг з тарифів, ані витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять його підпису. Анкета-заява містить лише його анкетні дані, контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування. Зазначив, що необхідно застосувати висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк довів існування заборгованості  ОСОБА_1 перед банком за кредитом у заявленому ним розмірі.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк  або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 вересня 2019 року між банком та  ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання  до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк». 

За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з вказаним договором,  ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5 000,00 грн, який в подальшому був збільшено до 48 000,00 грн. 

З довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що за вказаним договором  ОСОБА_1 надано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до останнього дня липня 2023 року.

До суду першої інстанції надано паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 02 вересня 2019 року, в якому зазначено: тип кредиту – відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; сума/ліміт кредиту – до 50 000,00 грн, в подальшому - до 75 000,00 грн; строк договору, місяців – 240 місяців; строк кредитування, місяців – до 240 місяців; мета отримання кредиту – споживчі потреби; процентна ставка у межах пільгового періоду – 0,00001% річних; процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2% річних, 42% річних; тип процентної ставки – фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладення додаткової угоди до договору про споживчий кредит); порядок повернення кредиту – щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100,00 грн; пеня – не застосовується; штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою – 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту – 86,4%, 84% (а.с.33-34).

Аналогічна інформація міститься і в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем 02 вересня 2019 року (а.с.25-32).
Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 02 вересня 2019 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши  ОСОБА_1 кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору  ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02 вересня 2019 року вбачається, що станом на 17 липня 2023 року  ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 55 086,11 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 49 624,84 грн, заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5 461,27 грн.

ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком до суду першої інстанції та не заперечується самим відповідачем, тому і підлягає стягненню з нього на користь банку в заявленому банком розмірі, 49 624,84 грн.
Крім того, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02 вересня 2019 року, посилався на заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг та на паспорт споживчого кредиту, які були підписані  ОСОБА_1 02 вересня 2019 року
Як вбачається з заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорту споживчого кредиту від 02 вересня 2019 року сторони погодили, що процентна ставка у пільговий період – 0,00001% річних; процентна ставка поза межами пільгового періоду - 43,2% річних.

Матеріали справи свідчать про те, що строк кредитної картки, який співпадає із строком дії кредитного договору, закінчився у липні 2023 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, нарахування відсотків на прострочений кредит проводилося до 17 липня 2023 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості за простроченими відсотками становить 5 461,27 грн.
Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованості за простроченими відсотками. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.

Колегія суддів не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки висновок у вказаній справі стосувався інших фактичних обставин справи, які не є тотожними з цією справою.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 вересня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.В. Бурлака

Судді                                                                О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.