ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року	Львів	Справа № 500/1576/23 пров. № А/857/13730/23	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження м. Львові апеляційну скаргу  Тернопільської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року (рішення ухвалене у м. Тернопіль судом у складі головуючого судді Чепенюк О.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Борд Інвест" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

                                                ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської митниці (як відокремленого підрозділу Державної митної служби України), у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA403030/2023/000022/1 від 20.03.2023.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що у березні 2023 року з метою митного оформлення ввезеного позивачем на територію України товару - полістиролу, уповноваженим представником Товариства подано митну декларацію від 20.03.2023 з вартістю товару за ціною договору 37400 дол. США та з документами на підтвердження заявленої митної вартості. Проте митний орган прийняв спірне рішення № UA403030/2023/000022/1 від 20.03.2023, яким скоригував митну вартість товару, визначивши її за ціною договору щодо ідентичних товарів, аргументуючи наступним: інвойс, пакувальний лист та проформа подані без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація; для підтвердження митної вартості додатково подано копію платіжного документа від 23.02.2023 на суму 187000 дол. США без жодних відміток банку, платіжне доручення не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар; згідно умов зовнішньоекономічного договору № UA/01-23 від 19.01.2023 передбачено сертифікат походження товару, однак до митної декларації для підтвердження країни походження, даний документ було подано як додатковий документ (до митної декларації поданий сертифікат про походження товарів, який не стосується партії товару поданої за інвойсом від 02.03.2023 №001/03/2023); декларантом не подано інших документів, які підтверджують митну вартість товару. Позивач з таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, так як декларантом було надано усі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом. Рішення відповідача не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості. Просив позов задоволити.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року адміністративний позов задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржила Тернопільська митниця. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Борд Інвест» (код ЄДРПОУ 41429531) зареєстроване як суб`єкт підприємницької діяльності, є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності.
Між Товариством (покупець) та Daper Holding Sp z o.o. Sp.K (продавець) 19.01.2023 укладений контракт № UA/01-23, згідно з умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах поставки згідно з цим контрактом полістирол або інші полімери в первинних формах (а.с.12-13).
У додатку №2 від 20.01.2023 до цього контракту сторонами погоджено кількість та ціну товару: 110 тон полістиролу по ціні 1700 дол США за тону, умови оплати: 100 відсоткова передоплати, та інші умови поставки (а.с.13 зворот).
На виконання зовнішньоекономічного контракту згідно з рахунком-проформою №003/01/2023/PROF від 27.01.2023, рахунком-фактурою (інвойс) №001/03/2023 від 02.03.2023, позивачем на митну територію України ввезено товар.
уповноваженою особою Товариства, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , 20.03.2023 було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) типу ІМ40ДЕ № 23UA403030007775U3, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення наступний товар: «Полістирол у первинних формах марки General purpose polystyrene GPPS AP 0402-22000 кг, (в гранулах) загального призначення. Характеристика: Щільність: 1,04 грам/см.куб. Точка розм`якшення: 100 град.С; Межа міцності на розрив: 55 MPa; Подовження при розриві: 2 %; Водопоглинання: менше 0,1 %; Використовується для виготовлення виробів технічного та побутового призначення. Торгова марка: Artan Petro. Виробник: Artan Petro Co. Країна виробництва: Іран. Всього: 880 поліетиленових мішків по 25 кг, які розміщені на 16 піддонах».
До даної митної декларації, як вбачається з інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:
пакувальний лист № ON 1112023 від 01.03.2023;
рахунок-проформа № 003/01/2023/PROF від 27.01.2023;
рахунок-фактура (інвойс) № 001/03/2023 від 02.03.2023;
автотранспортна накладна (CMR) № б/н від 01.03.2023;
супровідний документ T1 № 23TR04180000041051 від 05.03.2023;
декларація про походження товару № 001/03/2023 від 02.03.2023;
банківський платіжний документ, що стосується товару, №PI23022301414552 від 23.02.2023;
некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 - 3021, 3023) - Ринок цін на товар №б/н від 27.02.2023;
зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № UA/01-23 від 19.01.2023;
доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 20.01.2023;
договір про надання послуг митного брокера № б/н від 18.05.2020;
інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №9689904 від 18.03.2023;
інші некласифіковані документи - сертифікат аналізу № б/н від 10.02.2023.
Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, АСМО «Інспектор» було згенеровано форми митного контролю: « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».
АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур:  «Підстава: Перелік індикаторів ризику. Індикатори пункт 3.3.4 Переліку індикаторів ризику доведених листом ДМСУ від 19.12.2022 №24/24-01/7/52. Заявлення митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено».
Тернопільською митницею було направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу про надання додаткових документів наступного змісту: «Відповідно до поданих Вами товаросупровідних документів встановлено наступні розбіжності:
Згідно зовнішньоекономічного договору № UA/01-23 від 19.01.2023 п.6 а) Комерційний інвойс; б) Сертифікат походження; в) Пакувальний лист; г) Сертифікат аналізу; д) Коносамент (телекс реліз) або ЦМР. Пакувальний лист до декларації не надано. У наданій проформі №003701/2023/PROF від 27.01.2023 вказано маркування товару «полістирол N3380», в інвойсі № 002/0372023 від 02.03.2023 зазначено марку полістиролу «АР 0402». Наданий до митного оформлення рівень біржових цін ISIC від 27.02.2023 не є інформативний, оскільки не містить відомостей про рівень ціни на товар у регіоні виробництва та регіоні імпорту. Т1 № 23TR04180000041078 від 05.03.2023 вказана у митній декларації, але не додана до митного оформлення. 
Відповідно до встановлених вищезазначених розбіжностей, прошу надати додаткові документи, які підтверджують числове значення складової митної вартості товару згідно вимог пунктів 2, 3 та 6 статті 53 МК України, а саме: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації.
Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи».
Уповноваженою особою декларанта додатково було надано сертифікат про походження товару форми A серія АА № 9017733 1062303190092 від 19.03.2023.
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403030/2023/000022/1 від 20.03.2023, у гр. 33 якого зазначено: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації.
За митною декларацією від 16.03.2023 №UA403030/2023/007775 згенеровано митну формальність за кодом "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". 
Декларантом подано до митного оформлення: інвойс від 02.03.2023 № 001/03/2023 (копія), пакувальний лист від 01.03.2023 № 1112023 (копія), проформа від 27.01.2022 №003/01/2023/PROF без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація.
Для підтвердження митної вартості додатково подано копію платіжного документа від 23.02.2023 на суму 187000 дол. США без жодних відміток банку. Також дане платіжне доручення не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки в гр. 70 містить посилання на реквізити контракту та інвойс від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF. Інвойс від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF відсутній в поданих до митного оформлення документах. Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару подані додатково такі документи: супровідний документ T1 від 20.03.2023 №23TR04180000041051 без відомостей щодо вартості ввезеного товару.
Згідно умов зовнішньоекономічного договору № UA/01-23 від 19.01.2023 п.6 передбачено сертифікат походження товару, однак до митної декларації для підтвердження країни походження, даний документ було подано як додатковий документ (до митної декларації поданий сертифікат про походження товарів від 04.03.2023 серія АА 90130561002303040034, виданий на DAPER HOLDING Sp.z.o.o. Sp.k., який не стосується партії товару поданої за інвойсом від 02.03.2023          №001/03/2023 (не можливо ідентифікувати даний товар до сертифікату поданого до даної партії товару). Даний сертифікат подавався також при попередніх митних оформленнях.
Митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронні повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною четвертою статті 54 МК України визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Згідно частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. 
Митна вартість товарів визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно статті 59 МК України. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визнаної митним органом митної вартості згідно митного оформлення, яке вже здійснено ТОВ "Борд Інвест" за ЕМД від 14.07.2022 UA403030/2022/013769 на рівні 2,088 дол. США/кг». 
З метою випуску товару у вільний обіг позивач скористався правом, визначеним частиною сьомою статті 55 МК України, та подав митному органу нову митну декларацію 23UA403030007895U0, сплативши суму митних платежів згідно із заявленою митною вартістю із наданням гарантій відповідно до розділу X МК України в забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Частинами першою, другою статті 54 МК України врегульовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень   статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Згідно пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій -   четвертій   статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у   главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).
Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.
Згідно статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи   за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України   передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені   статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно частини п`ятої   статті 58 МК України   ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій   статті 58 МК України.
Частиною третьою   статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього   Кодексу.
За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України   застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу   за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до   статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до   статті 63 цього Кодексу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених   статтею 64 цього Кодексу.
Декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості – за ціною договору.
Підставою для сумніву митного органу щодо заявленої митної вартості товару згідно з № 23UA403030007775U3 від 20.03.2023 були такі обставини:
декларантом подано до митного оформлення: інвойс від 02.03.2023 №001/03/2023 (копія), пакувальний лист від 01.03.2023 № 1112023 (копія), проформа від 27.01.2022 №003/01/2023/PROF без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація;
для підтвердження митної вартості додатково подано копію платіжного документа від 23.02.2023 на суму 187000 дол. США без відміток банку; дане платіжне доручення не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки: в гр.70 містить посилання на реквізити контракту та інвойс від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF. Інвойс від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF відсутній в поданих до митного оформлення документах.
декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару подані додатково такі документи: супровідний документ T1 від 20.03.2023 №23TR04180000041051 без відомостей щодо вартості ввезеного товару;
згідно умов зовнішньоекономічного договору № UA/01-23 від 19.01.2023 п.6 передбачено сертифікат походження товару, однак до митної декларації для підтвердження країни походження, даний документ було подано як додатковий документ (до митної декларації поданий сертифікат про походження товарів від 04.03.2023 серія АА 9013056 1002303040034 виданого на DAPER HOLDING Sp.z.o.o. Sp.k., який не стосується партії товару поданої за інвойсом від 02.03.2023 №001/03/2023 (не можливо ідентифікувати даний товар до сертифікату поданого до даної партії товару). Даний сертифікат подавався також при попередніх митних оформленнях.
На переконання відповідача усі ці фактори у сукупності вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.
Дослідивши подані декларантом згідно з частиною другою статті 53 МК України документи, які подавалися разом із митною декларацією, а також додатково подані документи, суд дійшов висновку, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості, є безпідставними та надуманими.
На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору уповноваженою особою позивача надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, визначеного частиною другою статті 53 МК України, а саме:  пакувальний лист від 01.03.2023, рахунок-проформа від 27.01.2023, рахунок-фактура (інвойс) від 02.03.2023, автотранспортна накладна (CMR) від 01.03.2023, декларація про походження товару від 02.03.2023, банківський платіжний документ, що стосується товару, від 23.02.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 19.01.2023 з доповненнями.
Митний орган необґрунтовано в оскаржуваному рішенні вказує про ненадання документів, що підтверджують митну вартість товару, зокрема, через не надання інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, копії митної декларації країни відправлення, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару, договору з третіми особами.
На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору уповноваженою особою позивача надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, визначеного частиною другою статті 53 МК України. Також позивачем було надано документи, що визначені частинами третьою та четвертою статті 53 МК України.
Декларантом подано до митного оформлення: інвойс, пакувальний лист, проформу без відомостей щодо підписанта, яким підтверджується така інформація, то суд зазначає таке.
Апеляційним судом досліджено подані до матеріалів справи копії таких документів: інвойсу від 02.03.2023 №001/03/2023 з перекладом на українську мову (а.с.15 зворот), пакувального листа від 01.03.2023 № 1112023 з перекладом на українську мову (а.с.14 зворот, 15), проформи від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF з перекладом на українську мову (а.с.14). Кожен з цих документів містить підпис, який скріплений печаткою продавця товариства Daper Holding Sp z o.o. Sp.K. Реквізит підпису дійсно не містить вказівки на прізвище та ініціали особи, яка підписала документ. Разом з тим, такий недолік документу, підпис на якому скріплений печаткою, не є обставиною, яка впливає на числові значення вказані у цих документах і в кінцевому результаті на визначення митної вартості придбаного позивачем товару.
Щодо тверджень представника позивача про те, що декларантом не подавався проформа від 27.01.2022 №003/01/2023/PROF, а був поданий документ проформа інвойс від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF, то колегія суддів зазначає, що дійсно в оскаржуваному рішенні вказується на дату проформи-інвойсу 27.01.2022. Оскільки номер проформи-інвойсу ідентичний, то суд допускає можливість допущеної описки митним органом в написанні дати в частині року 2022 замість 2023. 
Такі обставини не впливають на висновки суду у цій справі.
Надаючи оцінку висновку відповідача про те, що поданий платіжний документ не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар,  судом досліджено копію платіжного документу від 23.02.2023 на суму 187000 дол. США та його переклад (а.с.16). Платіжний документ (swift) містить відомості про платника (Товариство) та отримувача коштів (продавця), їх банківські реквізити, суму операції, призначення платежу: передплата за полістирол, контракт № UA/01-23 від 19.01.2023, інвойс від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF.
Наданий до митного оформлення платіжний документ на суму 187000 доларів США від 23.02.2023 в повній мірі підтверджує факт повної оплати за товар, вартість та кількість якого зазначені в проформі від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF.
Посилання митниці на факт не надання для митного оформлення проформи інвойс від 27.01.2023 №003/01/2023/PROF суд оцінює критично, бо саме цей документ зазначений у МД № 23UA403030007775U3 від 20.03.2023 у графі 44, його наводить відповідач у відзиві на позов у переліку документів, що подані декларантом для митного оформлення, а також вказаний у змісті картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуски товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.03.2023 (а.с.11 зворот).
Безпосередньо платіжний документ не є, тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару, оскільки банківське платіжне доручення, банківська квитанція чи виписка по рахунку  свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного банківського документа та митною вартістю товару немає. 
Як один з мотивів виникнення сумніву у заявленій митній вартості, митний орган наводить ще й те, що декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару подані додатково такі документи: супровідний документ T1 від 20.03.2023 №23TR04180000041051 без відомостей щодо вартості ввезеного товару. 
Такий документ учасниками справи не долучений до матеріалів справи. Проте суд зазначає, що відповідач ні в оскаржуваному рішенні, ні у відзиві на позов не конкретизував як така обставина впливає на числові значення визначення митної вартості товару, що заявлений до розмитнення.
Ще один мотив сумнівів митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості  товару зводиться до відсутності сертифікату походження товару.  
Сертифікат про походження товарів використовується для підтвердження країни походження товару. Усі товаросупровідні документи, які одночасно з МД надані до митного оформлення, містять інформацію, що країна походження оцінюваного товару Іран. Питання щодо походження товару не є спірним (митний орган підтверджує це), а відсутність сертифікату походження жодним чином не впливає на ціну товару та визначення митної вартості.
Сам же відповідач в оскаржуваному рішенні вказує про надання сертифікату походження товару як додаткового документу на вимогу митного органу.
Декларант позивача надав митному органу належні та допустимі, достатні докази на підтвердження ціни товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.
Щодо спрацювання індикаторів ризиків при митному оформленні товару, ввезеного позивачем, то суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17, в якій касаційний суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові № 815/2552/16 від 15.02.2023, дійшов висновку, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.
Наведені обставини, встановлені у цій справі, дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.  
Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята   статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої   статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.
Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що  приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Таким чином, відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтвердженні документально. 
Згідно пунктів 2, 4 частини другої   статті 55 МК України   прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби   у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.
При прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію АСМО «Інспектор» та навів номери і дати митних декларацій, митну вартість з яких взято за основу. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів, що розмитнювались цією особою у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби. Відповідач не вказав, які складові вплинули на формування саме такої вартості, не навів пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що свідчить про порушення ним вимог   статті 55 МК України.
За таких обставин, апеляційний суд переконаний, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-

                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі №500/1576/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	З. М. Матковська