ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/6852/18
Номер провадження 22-з/818/187/23

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
представника позивачів адвоката Яценко О.О,
представника відповідача адвоката Романченко О.М.
апелянта ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Романченка Олексія Михайловича про ухвалення додаткового рішення у справі № 638/6852/18 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Державна екологічна інспекція у Харківській області про захист права на безпечне довкілля,

в с т а н о в и в :

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Державна екологічна інспекція у Харківській області про захист права на безпечне довкілля залишено без задоволення.
Постановою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
04 грудня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Романченко Олексій Михайлович, подав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.
Заява мотивована тим, що у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції ним понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, які мають бути відшкодовані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 
14 грудня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Яценко Андрій Олексійович, подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Заява мотивована тим, що розмір заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу є завищеним та неспівмірним. Розмір витрат на професійну правничу допомогу може бути не більше 2 000 - 2500 грн. Відповідачем та його представником під час розгляду справи судом апеляційної інстанції здійснювались дії, які призводили до затягування розгляду справи, а саме подавались явно необґрунтовані заяви і клопотання, а також новостворені на стадії апеляційного перегляду доказів, що зумовлювало необхідність для апелянтів спростовувати залучення цих доказів, тривале з`ясування цих обставин судом і систематичне перенесення судових засідань в суді апеляційної інстанції.
Також, представником Відповідача відзив на апеляційну скаргу та інші процесуальні документи було подано без здійснення належного відправлення цього відзиву на адресу позивачів, а саме без сплати послуг оператора поштового зв`язку, що покладало на Позивачів не передбачений ЦПК України обов`язок нести судові витрати за отримання процесуальних документів.
Вважає, що оскільки відповідачем не дотримано вимоги чинного законодавства щодо направлення документів, попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, який є складовою частиною відзиву на апеляційну скаргу, вважається неподаним, не приймається до уваги і не створює жодних правових наслідків. Посилаючись на ці обставини, вважав, що всі інші докази Відповідача щодо витрат на професійну правничу допомогу не можуть прийматись до уваги і є підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 2 ст.134 ЦПК України
Крім того, вказував, що відповідач є заможною особою, має у власності 21 об`єкт нерухового майна, а тому визначений гонорар його адвоката є несуттєвим для нього, проте складає надмірний тягар для позивачів.
14 грудня 2023 року ОСОБА_1 подано заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Заперечення мотивовано відсутністю підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки розгляд справи в суді обумовлений неправомірними діями відповідача.
Позовна заява подана до суду 17 травня 2018 року, проте, як зазначає відповідач у відзиві, з 05 червня 2018 року по 13 червня 2018 року ним нібито здійснено ліквідацію сміттєзвалища, тобто вже після подання позову до суду. Оскільки усунення відповідачем порушення права відбулося вже після подання позову, то покладення судових витрат на позивачів та апелянта є неправомірним та суперечить принципу справедливості.
Відзив на апеляційну скаргу, який містить орієнтовний розрахунок судових витрат, є неподаним внаслідок недотримання вимог статті 360 ЦПК України, оскільки відповідач не направляв його копій сторонам, а саме не сплачував послуги з поштового відправлення, а тому порушення закону не може тягнути тих самих наслідків, що його сумлінне додержання.
Більша частина правової допомоги Романченка О.М. на стадії апеляційного перегляду полягала у створення нового, недопустимого доказу, а саме долучення цього акту перевірки санітарної служби, який не був предметом розгляду суду першої інстанції. 
06 липня 2023 року головуючим суддею запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень. В подальшому, 02 листопада 2023 року акт перевірки санітарної служби, поданий відповідачем, був прийнятий судом і залучений до матеріалів справи. 30 листопада 2023 року апелянтами подані клопотання про визнання цього акту недопустимим доказом. Обговорення цих клопотань тривало більше години, вказані клопотання були задоволені, акт був вилучений колегією суддів з матеріалів справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача  ОСОБА_2  адвоката  Романченко О.М., який просив задовольнити заяву, представника позивачів  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката Яценко О.О, а також апелянта ОСОБА_1 , які проти задоволення заяви заперечували, колегія суддів вважає, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Матеріали справи свідчать, що 22 червня 2023 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» в особі керуючого Романченка О. М. та ОСОБА_2 було укладено договір № 44/06-2023 про надання правничої допомоги в судах усіх інстанції.
Також, 22 червня 2023 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 від 22 червня 2023 року до Договору № 44/06-2023, відповідно до якої Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнту професійну правничу допомогу у цивільний справі № 638/6852/19 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист права на безпечне довкілля.
Також сторони погодили, що гонорар адвокатського бюро за ведення даної справи у суді апеляційної інстанції становить 20000 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу сторона відповідача повідомила суд, що докази на підтвердження розміру витрат відповідача, які він має сплатити у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, будуть подані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 66 - 71, том 4). 
Відповідно до акту виконаних робіт № 1 до Договору «22/06-2023 від 22 червня 2023 року, складеного 04 грудня 2023 року, адвокатом надано такі послуги: підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 22 червня 2023 року та ознайомлення з матеріалами справи № 638/6852/18 - 2 години; підготовка відзиву на апеляційні скарги від 3 червня 2023 року - 3 години; підготовка письмових пояснень від 04 липня 2023 року- 0,5 години; підготовка письмових пояснень від 12 вересня 2023 року - витрачено 0,5 години; підготовка письмових пояснень від 29 листопада 2023 року - витрачено 0,5 години; участь у судових засіданнях: 06 липня 2023 року - 2,5 години; 14 вересня 2023 року - витрачено 1,5 години; 02 листопада 2023 року 1 година; участь у судовому засіданні 30 листопада 2023 року -3,5 години.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати;4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Як установлено в частині 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Посилання позивачів та апелянта  ОСОБА_1  в клопотанні та  запереченні  про зменшення (відмову) відповідачу у розподілі витрат на професійну правничу допомогу на частину 9 статті 141 ЦПК України, якою передбачено, що увипадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, є необґрунтованим. Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку позивачами та ОСОБА_1 , тобто, судове провадження в суді апеляційної інстанції ініційовано не відповідачем. Обставини, на які посилалися позивачі та апелянт щодо неправомірності дій відповідача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому підстави для покладення на останнього судових витрат відсутні.
Щодо доводів сторони позивача про невиконання відповідачем вимог закону щодо направлення відзиву, що, на їх думку, виключає підстави для стягнення заявлених судових витрат, то положеннями частини 4 статті 360 ЦПК України визначено обов`язок  надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Між тим, законом імперативно не визначено обов`язок сплати поштових послуг саме відправником, а тому судова колегія не вбачає підстав вважати вказаний відзив представника відповідача ОСОБА_2 на апеляційну скаргу таким, що не поданий.
Доводи позивачів та ОСОБА_1 про сприяння відповідачу у створені нових доказів вже були предметом судового розгляду під час перегляду рішення суду першої інстанції, яким надана оцінка у постанові Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року. 
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвокатів зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи межі оскарження рішення суду першої інстанції кожним з учасників судового процесу та результат вирішення справи, судова колегія вважає, що відповідач має право на стягнення з апелянтів витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 10500 грн.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Романченка Олексія Михайловича задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в апеляційному суді у загальному розмірі 10 500 (десять тисяч п`ятсот) грн 00 коп, а саме по 3500,00 (три тисячі п`ятсот) грн з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду

Повне судове рішення складено 20 грудня 2023 року.

Головуючий                                                        Ю.М. Мальований

Судді                                                                І.В. Бурлака 

В.Б. Яцина