справа № 757/23425/21-ц
головуючий у суді І інстанції Хайнацький Є.С.
провадження № 22-ц/824/12152/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА 
Іменем України
 
20 грудня 2023 року                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року
за заявою представника позивача ОСОБА_1 в особі законного представника (опікуна) ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат
у справі за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника (опікуна) ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
в с т а н о в и в :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 в особі законного представника (опікуна) ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з указаним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», у якому просив: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Швецем Р.О., зареєстрований в реєстрі за № 14460, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2014 року у розмірі 16 378 грн 90 коп. та 1 800 грн витрат за вчинення виконавчого напису, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 в особі законного представника (опікуна) ОСОБА_2 задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Швецем Р.О., зареєстрований в реєстрі за № 14460, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2014 року у розмірі 16 378 грн 90 коп. та 1 800 грн витрат за вчинення виконавчого напису, на підставі якого 16 листопада 2020 року державним виконавцем Деснянського РВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (місто Київ) Благовісним В.М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , в особі законного представника (опікуна) ОСОБА_2 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. 
 
07 березня 2023 року представник позивача адвокат Микитишин О.М. подала до суду заяву про компенсацію витрат на правничу (правову) допомогу, у якій просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 9 150 грн та ухвалити відповідне додаткове рішення.
 
Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 в особі законного представника (опікуна) ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задоволено.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 в особі законного представника (опікуна) ОСОБА_2 9 150 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення мотивовано тем, що представником позивача надані документально підтверджені докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті позивачем.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з АТ КБ «ПриватБанк» витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом першої інстанції не надіслано на адресу відповідача заяву про ухвалення додаткового рішення з додатками.
Також апелянт вказує, що належним доказом сплати послуг адвоката може бути банківська виписка за рахунком 2620*/ 2621* або меморіальний ордер/платіжне доручення про перерахування на рахунок 2620*/ 2621* самозайнятої особи-адвоката вартості наданий послуг в рамках певного договору про надання правничої допомоги (реквізити договору). Розрахункові документи мають містити дані про платника податків та отримувача, а також у призначенні платежу має бути вказаний договір на підставі якого сплачено послугу. У матеріалах справи відсутня виписка з рахунку 2620*/ 2621* , де відображено платіж у сумі 9 150 грн.
Посилається на те, що заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу подано з пропуском строку. Оскільки рішення суду у справі ухвалено 27 лютого 2023 року, а заява подана 07 березня 2023 року, суд першої інстанції повинен залишити таку заяву без розгляду.
 
Від представника позивача - адвоката Микитишин О.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у яких вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
 
Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
 
Представник позивача - адвокат Микитишин О.М. у судовому засіданні заперечувала проти вимог апеляційної скарги. 
Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглянути указану справу за його відсутності.
Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з частинами 3-5 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що рішення суду у справі ухвалено 27 лютого 2023 року, а заява подана 07 березня 2023 року, тобто із порушенням п`ятиденного строку, а тому така заява підлягала залишенню без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що заява представника позивача про компенсацію витрат на правничу допомогу направлена через засоби поштового зв`язку 03 березня 2023 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, а отже у межах строку, передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України (а.с. 196 т. 1).
 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних доказів сплати за послуги адвоката, апеляційний суд враховує таке.
На підтвердження сплати позивачем адвокату Микитишин О.М. за надані адвокатом послуги до заяви додані копії квитанцій № № 000-01/21, 000-02/21, 000-03/21, 000-04/21, на загальну суму 9 150 грн, складені адвокатом Микитишин О.М. та скріплені її печаткою (а.с. 187-188 т. 1).
Статтею 13 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. 
При цьому положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не визначено форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. 
Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає підстави зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Враховуючи наведене, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19.
За таких обставин апеляційний суд відхиляє довід відповідача про те, що отримана адвокатом Микитишин О.М. грошова сума на підставі указаних квитанцій є неналежним доказом сплати адвокату за надання позивачу правової допомоги у цій справі.
Посилання апеляційної скарги на порушення норм процесуального права у зв`язку із не направленням на адресу відповідача заяви про компенсацію судових витрат з додатками спростовується наявними у матеріалах справи фіскальними чеками, накладними та описами вкладення (193-195 т. 1).
У зв`язку з цим, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому це рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.
 
Щодо судових витрат у суді апеляційної інстанції.
18 грудня 2023 року від представника позивача - адвоката Микитишин О.М. надійшла заява щодо розподілу судових витрат, у якій вона просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат, на підтвердження яких надала копії: договору про надання правової допомоги від 31 березня 2021 року; додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 31 березня 2021 року; додаткових угоди про внесення змін до договору про надання правової допомоги від 31 березня 2021 року; акта приймання-передачі наданої правничої допомоги; квитанції № 000-08/23 про сплату 2 000 грн за складення відзиву на апеляційну скаргу та квитанції № 000-09/23 про сплату 1 500 грн за представництво інтересів клієнта у судових засіданнях в апеляційній інстанції у справі № 757/23425/21-ц.
Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, то понесені позивачем витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 500 грн підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 259, 268, 383 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 в особі законного представника (опікуна) ОСОБА_2 судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 500 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська