ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2023 р. 	Справа № 520/623/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  на рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 (суддя Спірідонов М.О.; м. Харків) по справі № 520/623/23
за позовом Головного управління ДПС у Харківській області        
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1                    
про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Харківській області (надалі також - позивач, ГУДПС у Харківській області) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 (надалі також - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просило суд стягнути до бюджету України з відповідача суму податкового боргу в загальному розмірі 69830,99 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області - задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Державного бюджету України суму податкового боргу в загальному розмірі 69830 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять) грн. 99 коп.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ГУ ДПС у Харківській області відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій № 0002173201 від 02.07.2020 та № 00018880710 від 22.02.2021 він не отримував, тобто визначені цими рішення суми грошового зобов`язання є неузгодженими. Крім того, відповідач вказує, що податкову вимогу контролюючого органу від 04.03.2023 № 18585-58 він не також не отримував. Вказана обставина, враховуючи положення п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, на переконання скаржника, свідчить про те, що на момент звернення позивача до суду з цим позовом предмет спору був відсутній, чого не було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи.
Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , зареєстрований в якості суб`єкта господарювання – фізичної особи-підприємця та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області.
Відповідно до інтегрованих карток платника податків станом на день звернення позивача до суду з цим позовом, за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість у загальному розмірі 69830,99 грн.
Оскільки відповідачем в добровільному порядку податкова заборгованість не сплачена ГУ ДПС у Харківській області звернулося до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у відповідача податкового боргу в загальному розмірі 69830,99 грн підтверджується матеріалами справи. На час розгляду судом справи відповідач доказів оскарження рішень контролюючого органу про застосуванні фінансових санкцій або погашення податкового боргу за визначеними податковим органом та самостійно задекларованими податковими зобов`язаннями до суду не надав. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, права та обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПКУ платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 67 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
У свою чергу, відповідно до п.38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України в разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього   Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу
У разі невиконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами   Податкового кодексу України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків.
Згідно з пп. 14.1.175. ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України в разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.3 статті 59 Податкового Кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового Кодексу України в разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. В разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Отже, нормами ПК України встановлено чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.
Як встановлено судом та підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, відповідач має податковий борг у загальному розмірі 69830,99 грн., який виник з наступного:
1. адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів – 16800,00 грн., борг виник в результаті несплати грошових зобов`язань визначених Головним управлінням ДПС у Харківській області:
- рішення про застосування фінансових санкцій № 0002173201 від 02.07.2020 року на суму 6800,00 грн. (за актом від 12.06.2020 року № 987/20-40-32-01-08/231020013 про результати фактичної перевірки з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів);
- рішення про застосування фінансових санкцій № 00018880710 від 22.02.2021 року на суму 10000,00 грн. (за актом від 01.02.2021 року № 1400/20/36/РРО/2310500013 про результати фактичної перевірки);
2. орендна плата з фізичних осіб – 53030,99 грн., борг виник в результаті несплати грошових зобов`язань самостійно визначених платником:
- податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 6650 від 04.02.2020 року на суму 13081,80 грн., з урахуванням самостійної сплати у розмірі 2573,10 грн., сума що підлягає стягненню – 10508,70 грн.;
- податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 6406 від 05.02.2021 року на суму 31396,32 грн.;
- податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 22941 від 27.07.2021 року (уточнена) на суму 11125,97 грн.
Рішення про застосування фінансових санкцій в адміністративному або судовому порядку відповідачем не оскаржувались.
Стосовно посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що рішення про застосування фінансових санкцій № 0002173201 від 02.07.2020 та № 00018880710 від 22.02.2021 він не отримував, колегія суддів зазначає таке.
Як свідчать матеріали справи, рішення про застосування фінансових санкцій № 0002173201 від 02.07.2020 було вручено ФОП ОСОБА_1 03.07.2020 під особистий підпис (а.с. 20). 
Що стосується вручення відповідачу рішення про застосування фінансових санкцій № 00018880710 від 22.02.2021, судом встановлено, що вказане рішення було надіслано на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 26.02.2021, проте вказане відправлення було повернуто до ГУ ДПС у Харківській області за закінченням зберігання 03.04.2021 (а.с. 25, 26). 
Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Пунктом 42.5 статті 42 ПК України передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Пунктом 5 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.
Враховуючи наведені приписи податкового законодавства, датою вручення відповідачу рішення про застосування фінансових санкцій № 00018880710 від 22.02.2021 є  03.04.2020.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неотримання відповідачем рішень контролюючого органу про застосування фінансових санкцій № 0002173201 від 02.07.2020 та № 00018880710 від 22.02.2021 спростовуються долученими до матеріалів справи доказами.
У зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання, позивачем на адресу відповідача було направлено податкову вимогу № 18585-58 від 04.03.2020 у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, яка отримана відповідачем 22.04.2020 (а.с.34).
З дня виставлення вказаної податкової вимоги податковий борг відповідача жодного разу не переривався, що підтверджується долученими до матеріалів справи інтегрованими картками  платника податку. (а.с. 35-97) 
Вказана обставина додатково підтверджується листом в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області від 04.01.2023 № 129/5/20-40-13-14-19 (а.с. 98). 
Отже, враховуючи дату отримання відповідачем податкової вимоги - 22.04.2020, та дату звернення ГУ ДПС у Харківській області до суду з цим позовом - 11.01.2023, суд зазначає, що позивач звернувся до суду з цим позовом з дотриманням вимог статті 95 ПК України.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на передчасне звернення позивача до суду з цим позовом з огляду на дату вимоги контролюючого органу від 04.03.2023 № 18585-58, яку відповідач до того ж не отримував, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зверненню ГУ ДПС у Харківській області до суду з цим позовом передувало надіслання відповідачу податкової вимоги № 18585-58 від 04.03.2020, про що зазначено ГУДПС у позовній заяві. При цьому, очевидним є те, що в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції допущено описку у даті податкової вимоги № 18585-58 та помилково зазначено дату вимоги 04.03.2023, проте наявність цієї описки не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, з урахуванням встановлених у справі обставин. 
Відтак, оскільки на момент судового розгляду справи сума податкового боргу в розмірі 69830,99 грн не була погашена відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ГУ ДПС у Харківській області та стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу в судовому порядку.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі № 520/623/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова