УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/9114/22 Головуючий у 1-й інст. Кузнецов Д. В. 
Категорія ст.122-4, ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - Жмуцького Миколи Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Жмуцького Миколи Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 21 липня 2023 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.130 ч.1 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Богунського районного суду м.Житомира від 21 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.
ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі в цій частині закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно з постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1 08.09.2022 о 21 год. 05 хв. по вул.Покровській, 218 м.Житомирі, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Крім того, 08.09.2022 о 21 год. 50 хв. по вул.Покровській, 220 в м.Житомирі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Згідно ст. 266 КУпАП ОСОБА_1 відсторонено від подальшого керування. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Жмуцький М.В. в інтересах  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в частині притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; скасувати постанову в частині визнання  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків. Послався на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, зазначив, що суд не врахував того, що під час розгляду справи закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, а тому, суд був позбавлений процесуальної можливості у подальшому досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість або не винуватість  ОСОБА_1 . Також, суд не взяв до уваги, що вживання алкогольних напоїв та подальша відмова від проходження огляду на стан сп?яніння відбулася після ДТП, таким чином, дії його підзахисного не підпадали під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, наявний у матеріалах справи відеозапис не є безперервним, що унеможливлює встановити всю хронологію подій. Пояснення ОСОБА_1 та потерпілого, надані в судовому засіданні не відповідають матеріалам відеофіксації.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що апеляційна скарга була подана ним з дотримання строків на апеляційне оскарження, однак не містила документів на підтвердження його статусу як адвоката, вказаний недолік він усунув.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Жмуцького М.В., перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах, приходжу до наступного висновку.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у порушенні ПДР, що спричинило пошкодження майна, та відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення ААД №391522 від 08.09.2022 вбачається, що  ОСОБА_1 08.09.2022 о 21 год. 05 хв. по вул.Покровській, 218 м.Житомирі, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Також, з протоколу по адміністративне правопорушення ДПР18 №530972 від 08.09.2022 вбачається, що 08.09.2022 о 21 год. 50 хв. по вул.Покровській, 220 в м.Житомирі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Згідно ст.266 КУпАП ОСОБА_1 відсторонено від подальшого керування. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно п.10.3 Правил дорожнього руху України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.
Вважаю, що винуватість  ОСОБА_1  у порушенні п.10.3 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №391522 від 08.09.2022, в якому викладено обставини вчиненого правопорушення ОСОБА_1 та встановлено пункти ПДР, порушення яких мало своїм наслідком настання дорожньо-транспортної пригоди;
- схемою місця ДТП від 08.09.2022 щодо характеру та локалізації механічних ушкоджень, що дає підстави вважати, що подія дорожньо-транспортної пригоди відбулася за умов, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №391522 від 08.09.2022;
- поясненнями ОСОБА_1  та потерпілого ОСОБА_2 ;
- фотознімками, на яких зафіксовано механічні пошкодження транспортного засобу Mitsubishi Pajero номерний знак НОМЕР_2 .
Після вчинення дорожньої пригоди учасники ДТП надавали свої письмові пояснення. Експерт на місце ДТП не викликався, експертиза по обставинам ДТП не проводилася.
Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засідання в суді першої інстанції, останній вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що ДТП сталося пізно в темну пору доби, він рухався по крайній лівій смузі для руху, а потерпілий по правій. Почав обганяти потерпілого, відчув удар, від якого авто заглохло. Він проїхав трохи далі та зупинився на узбіччі. В подальшому вийшов із транспортного засобу, пішов у магазин, де вжив пиво. З місця події не втікав, дочекався поки приїхали працівники поліції. Підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 08.09.2022 рухався з Вінниці на Хорошів через Житомир, в крайній правій полосі для руху зі швидкістю приблизно 40 км/год. Проїхавши світлофор на зелений сигнал, його раптово обігнав авто ЗАЗ Daewoo і вдарив збоку. Водій не зупинився та поїхав далі. Перед тим як приїхала поліція, потерпілий пройшовся та через 200 метрів праворуч побачив ЗАЗ Daewoo, яка зачепила його авто. Екіпаж патрульної поліції приїхав через 5-10 хвилин, підійшли до ОСОБА_1 , який знаходився біля свого авто за рогом. Підтвердив факт перебування за кермом ОСОБА_1 , інших осіб в авто не було, бачив через прозоре скло. ОСОБА_1 був випивший, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, неадекватна поведінка). Надав на диску фотодокази пошкодження власного транспортного засобу. 
Наявна у матеріалах справи схема місця ДТП, яка підписана обома учасниками пригоди, узгоджується з поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , та свідчить, що зіткнення сталося на полосі руху потерпілого в момент, коли водій автомобіля ЗАЗ Lanos під час перестроювання виїхав на полосу, де рухався автомобіль Mitsubishi Pajero під керуванням водія ОСОБА_2 , який одразу здійснив зупинку свого автомобіля на місці. Таким чином, на момент зіткнення перевагу мав водій Mitsubishi Pajero, який рухався по своїй смузі, аніж водій, який перестроївся в його смугу руху, не переконавшись, що це буде безпечним, і не надавши дорогу (п.2.3. (б), 10.3 ПДР України), внаслідок чого відбулось зіткнення двох автомобілів. Щодо характеру та локалізації механічних ушкоджень, автомобіль Mitsubishi Pajero отримав пошкодження лівого переднього крила, лівого порогу та переднього бамперу. 

З огляду на викладене, враховуючи достатність даних, які надають можливість з усією повнотою встановити  дійсні обставини ДТП, суддя місцевого суду повно та всебічно з`ясував обставини, які призвели до дорожньої аварії, надав їм об`єктивну оцінку та дійшов правильного висновку про наявність в діях   ОСОБА_1 порушень п.10.3 ПДР. При цьому апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку діям  ОСОБА_2 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення на останнього не складався. 
Окрім того, винуватість  ОСОБА_1  у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наступними доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №530972 від 08.09.2022, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КНП «ОМСЦ» ЖОР від 08.09.2022; 
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №688076 від 08.09.2022, відповідно до якої  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП;
- рапортом старшого лейтенанта поліції О.Усенко;
- наявним в матеріалах справи відеозаписом.
Від підпису протоколу про адміністративне правопорушення, інших документів та надання письмових пояснень по суті інкримінованого йому діяння  ОСОБА_1  відмовився. 
Протоколи про адміністративні правопорушення за ст.130 ч.1 та ст.124 КУпАП складені за встановленою формою, відповідають вимогам, передбаченим ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи, та який відповідає вимогам ст.251 КУпАП, а тому є належним і допустимим. З наявного у матеріалах справи відеозапису фіксації обставин справи вбачається, що  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спецзасобів, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, у працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що особа знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, озвучені поліцейськими та які відображені в протоколі. Будь-яких заперечень з боку водія не надходило. Окрім того, під час спілкування з поліцейськими  ОСОБА_1  зазначав, що вживав алкоголь.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про вживання ОСОБА_1  алкогольних напоїв після вчинення ним ДТП, оскільки вказане спростовується поясненнями водія ОСОБА_2 , який зазначив, що після ДТП ОСОБА_1  весь час перебував поруч із транспортним засобом, аж до приїзду працівників поліції. Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції,  ОСОБА_1 під час спілкування з працівником поліції на місці події жодним чином не заперечував факт керування у стані алкогольного сп`яніння та не вказував на те, що алкоголь вжив вже після ДТП, а навпаки висловлював припущення, що такої пригоди могло не статися, якби не було б ознак сп`яніння. 
Посилання у апеляційній скарзі на відсутність у суду повноважень на встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи в його вчиненні в разі закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП є помилковими, оскільки аналіз положень ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. Закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Отже, закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що вказує на необхідність визнання вини.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість  ОСОБА_1  в інкримінованих йому правопорушень, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Таким доводам суд першої інстанції надав належну оцінку, яка не потребує додаткового правого аналізу.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку всім доказам, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, й дійшов обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, 124 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Також не підлягає задоволенню клопотання захисника про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП відносно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП. Обґрунтовуючи дане клопотання, захисник послався на те, що на час апеляційного розгляду закінчився, передбачений ст.38 КУпАП, річний строк накладення адміністративного стягнення. Проте справа судом першої інстанції розглянута в межах строків накладення адміністративного стягнення, а закінчення таких строків на час розгляду справи апеляційним судом не є підставою для закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. 
За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно  ОСОБА_1 немає.
Постанова суду в частині закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП не оскаржувалась, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалась.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання Жмуцького Миколи Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Богунського районного суду м.Житомира від 21 липня 2023 року.
Апеляційну скаргу Жмуцького Миколи Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 21 липня 2023 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Галацевич