ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року                                                      Справа № 918/1007/21(918/469/23) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.  

за участю представників сторін:
позивача: представник не з`явився  
відповідача: представник Шевчук В.С. - адвокат  
третьої особи:  представник не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухваленого 31.07.23р. суддею Політикою Н.А. у м.Рівному, повний текст складено  04.08.23р. у справі № 918/1007/21(918/469/23) 
за позовом Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор"  
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -   Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Диліжанс"
про стягнення заборгованості в сумі 311 202 грн. 83 коп.

у межах справи № 918/1007/21 
за заявою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2023 у справі 918/1007/21(918/469/23).
1.2. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 31.07.2023 у справі 918/1007/21(918/469/23) частково задоволено позов про стягнення заборгованості в сумі 311 202, 83 грн. 
1.2.1. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" на користь Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 210 016 грн 93 коп. - основного боргу, 5 627 грн 30 коп. - 3 % річних та 23 767 грн 56 коп. - інфляційних втрат.
1.2.2. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3591,18 грн; 
1.2.3. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1076 грн 86 коп.
1.2.4. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" основного боргу в сумі 11018 грн 60 коп., 3 % річних в сумі 6744 грн 63 коп. та інфляційних втрат в сумі 54027 грн 81 коп.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Спірні правовідносини між сторонами даного спору виникли з договору про надання послуг (виконання робіт)  №95 від 21.10.2020, предметом якого є надання послуг по зимовому утриманню автомобільних доріг загального користування місцевого значення та штучних споруд. Згідно пункту 6.3.1. Договору Виконавець зобов`язується забезпечити надання послуг в порядку та у строки, встановлені Договором. Також Виконавець зобов`язується забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, встановленим Договором та нормативними актами (п. 6.3.3. Договору). До вказаного договору від 27.10.2020 №95 сторонам укладалися додаткові угоди  На виконання умов Договору від 27.10.2020 №95 Виконавцем (позивачем) надавалися Замовнику (відповідачу) відповідні послуги. 
2.2. На підтвердження факту наданих послуг, та заявленої суми боргу, позивачем надано відповідні документи: Акт приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за січень 2021 року на суму 11 018,40 грн., Акт приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за червень 2021 року на суму 258 894,19 грн, Відомість ресурсів до Акту прийняття за лютий 2021 року та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2021 року на суму 11 018,40 грн. Згідно бухгалтерської довідки філії "Костопільський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", дебіторська заборгованість по ТОВ "Архітектурне бюро "Янкор" станом на 22.02.2023 становить 43 412 грн 20 коп. Крім того позивачем до матеріалів справи долучено бухгалтерську довідку філії "Корецький райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в якій зазначено, що дебіторська заборгованість по ТОВ "Архітектурне бюро "Янкор" станом на 23.03.2023 становить 11 018,40 грн 
2.3. Судом встановлено, що відповідач повинен був розрахуватися з позивачем за надані послуги у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Водночас, згідно  матеріалів справи встановлено, що, що 14.06.2022 позивач направив відповідачу претензію про сплату заборгованості в сумі 210 016,93 грн. Претензія направлена за належною адресою. Доказів вручення поштового відправлення відповідачу позивач суду не надав. Відповідно вимогу, про сплату заборгованості відповідач отримав не пізніше 17.06.2022.
2.4. З огляду на положення статті 530 ЦК України, відповідач повинен був розрахуватися з позивачем за надані послуги не пізніше 24.06.2022, починаючи з 25.06.2022 допустив прострочення оплати наданих послуг. Заборгованість відповідача перед позивачем за Договором від 27.10.2020 №95 становить 210 016,93 грн., що також не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву. При цьому, матеріалами справи встановлено, що  відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, що згідно даних бухгалтерського обідку наразі у Товариства рахується заборгованість перед Підприємством лише в розмірі 26 016,93 грн., оскільки сума в розмірі 184000,00 грн. вважається частково погашеною шляхом зарахування зустрічних грошових вимог.
2.5. З приводу зарахування зустрічних однорідних вимог судом зазначено, що, 07.04.2023 Товариством надіслано Підприємству повідомлення від 07.04.2023 № 1 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 184000,00 грн  В той час, як було 12.01.2022 відкрито провадження у справі №918/1007/21 про банкрутство ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Відтак, залік зустрічних однорідних вимог між Підприємством, стосовно якого наявна справа про банкрутство, та Товариством, який виразився у повідомленні від 07.04.2023 №1 (після відкриття провадження у справі про банкрутство), порушує не лише право інших кредиторів боржника щодо черговості погашення їх кредиторських вимог, а взагалі суперечить правовому режиму, у якому перебуває боржник після відкриття провадження у справі про банкрутство. Тобто поза межами справи про банкрутство жоден кредитор не може отримати задоволення своїх грошових вимог.
2.6. Судом відхилено твердження відповідача щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 184000 грн 00 коп., у зв`язку з чим зобов`язання відповідача перед позивачем за договором № 95 від 27.10.2020  на суму  184000,00 грн не є припиненими. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не оплачено у повному обсязі надані виконавцем послуги в сумі 210 016 грн 93 коп., що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 95 від 27.10.2020 в зазначеному розмірі. Встановлення факту порушення відповідачем з оплати за надані позивачем послуги за договором № 95 від 27.10.2020, а також встановлення наявності заборгованості Товариства в сумі 210 016 грн 93 коп., вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 221 035 грн 53 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 210 016 грн 93 коп. В частині стягнення основного боргу в сумі 11 018 грн 60 коп. судом  відмовлено.
2.7 У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 12 371 грн 93 коп. три відсотки річних та - 77 795 грн 37 коп. інфляційних втрат. Оцінивши наданий позивачем розрахунок 3%, суд встановив, що прострочення з оплати наданих послуг відповідачем допущено починаючи з 25.06.2022. Також позивачем здійснено нарахування 3% на суму заборгованості в розмірі 221035 грн 53 коп. Натомість суд встановив, що заборгованість Товариства перед Підприємством за Договором № 95 від 27.10.2020 становить 210016 грн 93 коп.  За результатами перевірки розрахунків, вимога позивача до відповідача про стягнення трьох відсотків річних в сумі 12371 грн 93 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 5627 грн 30 коп. В решті позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 6744 грн 63 коп. судом відмовлено. Обґрунтований розмір інфляційних втрат становить  23767 грн 56 коп., при заявленому - 77 795,37 грн . В решті позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 54 027,81 грн  судом відмовлено.
2.8. Щодо наданих позивачем актів звірки взаєморозрахунків, бухгалтерських довідок, та  тверджень відповідача, що строк для проведення оплати за договором № 95 від 27.10.2020 року не настав, оскільки такий момент пов`язаний з реєстрацією податкових накладних, які позивачем не були зареєстровані судом зазначено, що пунктом 6.2.4. договору передбачено право, а не обов`язок відповідача затримувати оплату за надані послуги, та лише в частині суми, що відповідає сумі ПДВ. Відсутність реєстрації податкової накладної жодним чином не нівелює обов`язок замовника зі сплати вартості наданих послуг саме у строк, обумовлений договором, оскільки відсутність квитанції про реєстрацію податкової накладної та будь-яких інших документів не може вважатись відкладальною умовою та не звільняє замовника від обов`язку оплатити надані послуги у визначений договором строк.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" звернулося до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2023 у справі № 918/1007/21(918/469/23) в частині задоволених позовних вимог ДП "Рівненський облавтодор" і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ДП "Рівненський облавтодор" до ТОВ "АБ "ЯНКОР" в повному обсязі. Розгляд даної скарги провести за участі представника Відповідача, про час та місце розгляду повідомити завчасно. 
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню, як таке, що прийняте за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм  матеріального, процесуального права.
3.3. Щодо порушення судом норм матеріального права передбаченого договором, скаржник зазначає, що спірні правовідносини у даній справі виникли за наслідком виконання сторонами положень Договору субпідряду №95 від 27.10.2020. Так, ДП “Рівненський облавтодор” надавалися послуги по зимовому утриманню автомобільних доріг загального користування місцевого значення. Однак, відповідач заявляє, що заявлена позивачем сума боргу є нічим не підтверджена, оскільки позивачем в якості доказу наявності боргу надано лише бухгалтерські довідки, акти прийому-передачі послуг, однак податкові накладні по відповідних операціях не надані. Так, відповідач у відзиві повідомляв для суду першої інстанції, що згідно даних бухгалтерського обліку, у ТОВ “АБ “Янкор” рахується заборгованість перед ДП “Рівненський облавтодор” лише в розмірі 26 016,93 грн. Проте, така заборгованість на час вирішення спору не була простроченою, оскільки передбачений договором граничний строк для оплати частини виконаних робіт за договором на час вирішення спору не сплив. А саме, згідно домовленості сторін, яка зафіксована у додатковій угоді №3 від 18.06.2021 до договору субпідряду №95 від 27.10.2020 сторонами було передбачено порядок розрахунків за умови вчинення Позивачем певних дій щодо реєстрації податкових накладних. Вказане  підтверджується п. 1.2. додаткової угоди №3 від 18.06.2021  до договору субпідряду №95 від 27.10.2020, яким погоджено внести зміни до п. 6.2.4. Договору 
3.4. Водночас, п. 1.3. додаткової угоди №3 до договору субпідряду №95 сторонами погоджено збільшення обов`язків Субпідрядника (позивача), а саме доповнення п. 6.3.3. договору підпунктом д) відповідного змісту. Разом із тим, відповідач в суді першої інстанції повідомляв, що в продовж виконання договору субпідряду №95 від 27.10.2020, позивач жодного разу не складав та не реєстрував в ЄРПН податкові накладні за операціями із постачання послуг субпідрядну по вищевказаному договору. Крім того, відповідач у своєму клопотанні також просив зобов`язати позивача надати докази реєстрації податкових накладних у разі якщо такі докази у нього наявні. Проте, суд першої інстанції відмовив у такому проханні відповідача. Позивач же самостійно також не надав відповідних доказів щодо реєстрації податкових накладних. 
3.5. Тому апелянт рахує, що ДП “Рівненський облавтодор” фактично було визнано обставини щодо відсутності реєстрації Позивачем податкових накладних в ЄРПН по послугах за договором субпідряду. Відтак, наголошує, що відповідачем правомірно не проводилися оплата в частині суми, що відповідає сумі ПДВ визначеній у незареєстрованих податкових накладних, оскільки вказаний порядок розрахунків чітко погоджений сторонами під час укладення відповідного договору субпідряду та доповнень до нього, й жодним чином не оспорювався позивачем в межах вирішення даного спору. 
3.6. Також, відповідач звертає увагу, що п. 6.3.3. Договору субпідряду №95 від 27.10.2020 із змінами та доповненнями, що містяться в додаткових угодах до нього не спрямований на становлення порядку відшкодування збитків, спричинених сторонами одна одній, а спрямований на встановлення між сторонами договірного порядку, щодо проведення розрахунків по договору, та на встановлення права Відповідача на відстрочку у проведенні платежу, у разі не виконання позивачем законодавчо передбачених зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної. Дана норма жодним чином не звільняє відповідача від оплати по договору, а лише встановлює право на проведення оплати лише із виконанням Позивачем всіх передбачених податковим законом зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної. Тому, такий пункт договору жодним чином не нівелює обов`язок замовника зі сплати вартості наданих послуг у строк обумовлений договором, як на це вказав суд першої інстанції Однак, зазначених норм договірного права, судом не було враховано, а навпаки сформовано висновки, щодо їх тлумачення, які жодним чином не ґрунтуються на умовах договору та вимогах чинного законодавства, основним із основних принципів якого є свобода договору, та право учасників на самостійне визначення порядку проведення розрахунків між ними під час виконання такого договору. 
3.7. Щодо порушення судом норм матеріального права передбачених законом, апелянт зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 232 ГК України, за грошовим зобов`язанням боржник не повинен платити відсотки за час прострочення кредитора. З урахуванням п. 201.1 ст. 201 ПК України, скаржник звертає увагу на те, що згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
3.8. За наведених обставин, відповідач рахує, що має законне право затримувати оплату до моменту реєстрації відповідних податкових накладних, адже своїми діями Позивач порушив вимоги податкового законодавства визначені у ст. 198 та ст. 201 ПК України, що фактично призвело до втрати відповідачем права на податкових кредит, який мав бути сформованим за результатами виконання відповідного договору. Відповідно будь-які нарахування відсотків річних чи інфляційних втрат за час прострочення позивачем виконання законодавчих обов`язків, як кредитором є також не законним, адже суперечить положенням ч. 5 ст. 232 ГК України. Однак, вказаної норми матеріального права судом першої інстанції не було застосовано, та безпідставно проведено нарахування відсотків й інфляційних втрат, що передбачені ст. 625 ЦК України. 
3.9. Щодо не відповідності висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм процесуального права. Так, приймаючи оспорюване рішення, суд дійшов до висновку, що наявний розмір непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем складає 210 016,93 грн. Однак, відповідач рахує, що судом сформовано невірний висновок із даного приводу.  Відповідач у своєму відзиві повідомляв для суду, що згідно даних бухгалтерського обліку, у ТОВ “АБ “Янкор” рахується заборгованість перед ДП “Рівненський облавтодор” лише в розмірі 26 016,93 грн.  Проте, при стягненні основного боргу із відповідача, судом першої інстанції було безпідставно відхилені доводи відповідача щодо часткового погашення заборгованості шляхом зарахування зустрічних грошових вимог, яке мало місце  враховуючи укладення 10.01.2022 договору №1-22 про відступлення права вимоги (цесії). Так, ДП “Рівненський облавтодор” ВАТ “Державна акціонерне компанія “Автомобільні дороги України” (Боржник) в частині виконання ним зобов`язань визначених у п. 2.1., п. 2.2, п. 4.2 (в частині вимог щодо отримання оплати) та п. 5.1 Договору купівлі-продажу №02/08 від 02.08.2021, згідно якого Первісний Кредитор реалізував для Боржника товар (асфальтобетон тим Б) вартістю 184 000 грн, у зв`язку із чим у Боржника виник обов`язок сплатити Первісному Кредитору грошові кошти в сумі 184 000 грн. в продовж в продовж 3 банківських днів з моменту відпуску товару згідно видаткових накладних, а також пені за прострочення розрахунку.
3.10. Керуючись ст. 512 та 513 ЦК України та з огляду нате, що положеннями договору купівлі-продажу №02/08 від 02.08.2021  не передбачено заборони кредитору на відступлення права вимоги грошових коштів за таким договором без згоди боржника (позивача), а відтак такий договір укладений правомірно. Про вказані обставини, позивача повідомлялося згідно повідомлення про укладення договору про відступлення права вимоги від 10.01.2022, яке направлялося первісним кредитором на адресу позивача (докази надіслання та вручення наявні в матеріалах справи). При цьому апелянт заважує, що Договір №1-22 про відступлення права вимоги (цесії) від 10.01.2022 було укладено між ТОВ “Захід-Диліжанс” та ТОВ “АБ “ЯНКОР” 10.01.2022., тобто до порушення провадження у справі про банкрутство, а відтак застосований судом у справі №918/1007/21 мораторій не поширює свою дію на вказаний правочин.
3.11. В подальшому, у зв`язку викладеним вище, ТОВ “АБ “Янкор” на підставі ст. 601 ЦК України, було зараховано зустрічні грошові вимоги в сумі 184 000 грн., які виникли по наступним зобов`язанням: за Договором про відступлення права вимоги (цесії) №1-22 від 10.01.2022, так за вказаним договором у ДП “Рівненський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” виник обов`язок сплатити грошові кошти в сумі 184 000 грн. за відпущений ТОВ “Захід-Диліжанс” товар; за Договором субпідряду №95 від 27.10.2020 укладеним між ТОВ “Архітектурне Бюро “Янкор” та ДП “Рівненський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”, на підставі якого ТОВ “Архітектурне Бюро “Янкор” заборгувало для ДП “Рівненський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” за виконані роботи грошові кошти в сумі 210 016,93 грн.
3.12. В зв`язку із викладеним вище, ТОВ “АБ “Янкор” рахує, що зобов`язання, що за Договором купівлі-продажу №02/08 від 02.08.2021 права вимоги коштів за яким передані ТОВ “Архітектурне Бюро “Янкор” та за Договором субпідряду №95 від 27.10.2020 на суму 184 000 грн. припиненими в зв`язку із зарахуванням зустрічних грошових вимог. При цьому,  відповідач повідомляє, що за наслідком зарахування зустрічних грошових вимог залишилися непогашеними грошові зобов`язання відповідача перед позивачем  за Договором субпідряду №95 від 27.10.2020 лише на суму 26 016.93 грн. Однак, з огляду на положення п. 1.3. додаткової угоди №3 від 18.06.2021 до договору субпідряду №95 від 27.10.2020 строк для проведення оплати по таких сума не настав, адже як вказувалося на те вище. Позивачем не було зареєстровано жодної податкової накладної. 
3.13. Разом із тим, суд у своєму рішенні відхиливши твердження Відповідача щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 184 000 грн., вказав, що оскільки повідомлення про зарахування однорідних грошових вимог №1 від 07.04.2023 р. на суму 184 000 грн. Відповідачем надіслано на адресу позивача 07.04.2023, тобто після порушення судом справи про банкрутство, то таке припинення зобов`язань Відповідача перед Позивачем за договором субпідряду №95 від 27.10.2020 , суперечить правовому режиму, у якому перебуває Позивач, як боржник, після відкриття провадження у справі про банкрутство. 
3.14. З наведеного висновку суду вбачається, що в межах вирішення даного спору, судом було також фактично визнано недійсним правочин Відповідача у формі одностороннього повідомлення №1 від 07.04.2023, що вчинений ним на підставі ст. 601 ПК України. Однак, Відповідач звертає увагу, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи норми ЦК України та ГПК України, питання дійсності чи недійсності правочину (в даному випадку, здійсненого у формі одностороннього повідомлення) в цілому або його окремих положень є компетенція суду, яка може бути реалізована судом не інакше, як під час розгляду спору між учасниками правочину або іншими особами щодо дійсності або недійсності такого правочину. Разом із тим,  як вбачається із заявлених позовних вимог по даній справі, жодних позовних вимог про недійсність одностороннього правочину відповідача здійсненого ним у формі повідомлення №1 від 07.04.2023 про зарахування однорідних грошових вимог на суму 184 000 грн.. позивачем не заявлялося.
3.15. В межах спірних правовідносин, суд є обмеженим у формуванні висновків щодо недійсності вчиненого Відповідачем правочину, якщо такі вимоги безпосередньо не заявлені позивачем у позовній заяві. В той же час, фактичне вирішення питання дійсності або недійсності правочину, без відповідних, заявлених позивачем позовних вимог, свідчить про порушення судом вимог ч. 1 ст. 14 ГПК України, яке полягає у фактичному вирішенні спору поза межами позовних вимог позивача. Разом із тим, слід зважити, що положеннями Кодексу з питань банкрутства, не передбачено будь-яких обмежень щодо зарахування зустрічних грошових вимог, вчиненого у формі одностороннього правочину самим Кредитором.  Скаржник враховуючи частину 1 статті 41 Кодексу з питань банкрутства, зазначає, що обмеження пов`язані із веденням мораторію, стосуються лише самостійної можливості задоволення вимог кредиторів боржником, а також припинення примусового стягнення такої заборгованості із боржника, та при цьому посилається на постанову Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №914/346/20 (914/155/21).
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у відзиві просить апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2023  у справі №918/1007/21 (918/469/23) без задоволення, а оскаржуване рішення у даній справі - залишити в силі.
4.2. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2023 у справі №918/1007/21(918/469/23). Розгляд апеляційної скарги призначено на 18.10.2023 о 15:15год.
4.3. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2023 у справі №918/1007/21(918/469/23) відкладено розгляд апеляційної скарги на  06.11.2023 о 10:00 год.
4.4. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
4.5. Позивач та третя особа, не забезпечили явку повноважних представників у судове засідання 06.11.2023, причини не явки суду не повідомили.
4.6. Оскільки явка представників сторін у судове засідання 06.11.2023. не визнавалася судом обов`язковою, враховуючи встановлені частиною 1 статті 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги по суті, згідно вимог ст.269 ГПК України, за наявними у матеріалах справи доказами, без участі представників позивача та третьої особи 
4.7. В судовому засіданні 06.11.2023 представник відповідача апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити. Надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просив скасувати рішення суду першої інстанції від 31.07.2023 у даній справі в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у позові у цій частині.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2023 у справі №918/1007/21(918/469/23) Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:
6.1.1. Норми матеріального права:
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);
Кодекс України з процедур банкрутства (далі по тексту постанови також - КУзПБ);
Податковий кодекс України (далі по тексту постанови також - ПК України);
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача-апелянта дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається матеріалів справи, 21 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" (далі - Замовник) та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - Виконавець) укладено договір надання послуг (виконання робіт) № 95, предметом якого є надання послуг по зимовому утриманню автомобільних доріг загального користування місцевого значення та штучних споруд на них по Березнівському, Костопільському, Корецькому та Сарненському районах Рівненської області, за рахунок коштів державного, місцевого або інших бюджетів та в обумовлений договором термін. Замовник зобов`язується прийняти надані згідно з договором та чинним законодавством України належним чином послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість (далі - Договір від 27.10.2020 № 95).
7.3. 31 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" укладено додаткову угоду № 1 до Договору від 27.10.2020 № 95.
7.4. 22 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" укладено додаткову угоду № 2 до Договору від 27.10.2020 № 95.
7.5. 18 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" укладено додаткову угоду № 3 до Договору від 27.10.2020 № 95.
7.6. Відповідно до п. 3.1. Договору від 27.10.2020 № 95, з урахуванням додаткової угоди №3 від 18.06.2021, ціна договору з врахуванням податку на додану вартість визначається на підставі фактично наданих послуг/виконаних робіт, згідно оформлених підписами і печатками обох сторін довідки про вартість виконаних робіт по формі № КБ-3 та актів приймання виконаних робіт по формі № КБ-2 та складає в межах:
по Березнівському районі - 768 923,17 грн. з ПДВ;
по Костопільському районі - 762 885,60 грн. з ПДВ;
по Корецькому районі - 13 766,40 грн. з ПДВ.
Договірна ціна є динамічно. (пункт 3.2. Договору від 27.10.2020 № 95).
7.7. Згідно пункту 3.3. Договору від 27.10.2020 №95 вартість послуг (робіт) визначається як фактична вартість наданих Виконавцем та прийнятих Замовником послуг (робіт) в межах лімітів, щомісячних планів-завдань та/або дефектних актів Замовника.
7.8. Пунктом 4.1. Договору від 27.10.2020 № 95 передбачено, що розрахунки за надані послуги проводяться між Замовником та Виконавцем після підписання сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) і Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3), складених у відповідності з положенням чинних ДСТУ та СОУ, які складаються Виконавцем і подаються для підписання Замовнику не пізніше як за 5 робочих днів до кінця звітного місяця, або поетапної оплати Замовником наданих послуг.
7.9. Відповідно до  п. 5.1. Договору від 27.10.2020 №95, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 31.12.2020, термін надання послуг починається з моменту укладення договору і діє до 31 березня 2021 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих за договором зобов`язань.
7.10. Згідно пункту 6.1.1. Договору від 27.10.2020 №95 Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за належним чином надані послуги в порядку, передбаченому розділом 4 Договору.
7.11. До обов`язків Замовника також належить приймати надані послуги згідно з Актом прийняття виконаних робіт (форми КБ-2в) за умови дотримання Виконавцем п. 2.1. Договору (пункт 6.2.2. Договору від 27.10.2020 № 95).
7.12. Відповідно до п. 6.2.4. Договору від 27.10.2020 № 95, з урахуванням додаткової угоди № 3 від 18.06.2021 року, Замовник має право затримувати оплату за надані послуги (виконані роботи) Субпідряднику, передбачені Договором в частині суми, що відповідає сумі ПДВ визначеній у незареєстрованих податкових накладних до моменту реєстрації цих податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Генеральний підрядник сплачує цю різницю недосплачених коштів протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної.
7.13. У випадку зупинення реєстрації податкових накладних у відповідності до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, Генеральний підрядник має право затримати оплату за надані послуги (виконані роботи) Субпідряднику згідно цього Договору, та звільняється від відповідальності в частині несвоєчасної оплати за надані послуги (виконані роботи) в сумі, що відповідає сумі ПДВ визначеній у зупинених податкових накладних до моменту реєстрації цих податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Генеральний підрядник сплачує цю різницю недосплачених коштів протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної.
7.14. Згідно пункту 6.3.1. Договору від 27.10.2020 № 95 Виконавець зобов`язується забезпечити надання послуг в порядку та у строки, встановлені Договором.
7.15. Також Виконавець зобов`язується забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, встановленим Договором та нормативними актами (п. 6.3.3. Договору від  27.10.2020 року № 95).
7.16. Відповідно до підп. д) п. 6.3.3. Договору від 27.10.2020  № 95, з урахуванням додаткової угоди №3 від 18.06.2021, Виконавець зобов`язується у визначені законодавством терміни, після виникнення податкових зобов`язань, зареєструвати податкову накладну, скріплену електронним цифровим підписом, в ЄДРПН. Реєстрації підлягають усі без виключення податкові накладні, незалежно від їх суми. Субпідрядник підтверджує та гарантує, що він в повному обсязі ознайомлений з вимогами, які висуваються податковим законодавством щодо виписки податкових накладних в електронній формі та обов`язкової реєстрації усіх податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлені законом строки, що є обов`язковою умовою для виникнення у Генерального підрядника права на податковий кредит.
7.17. В пункті 10.1. Договору від 27.10.2020 №95, з урахуванням додаткової угоди № 3 від 18.06.2021 року, зазначено, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами свої зобов`язань.
7.18. Договір від 27.10.2020 №95 та додаткові угоди до нього підписані уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.
7.19. На виконання умов Договору від 27.10.2020 №95 Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надавалися  Товариству з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" відповідні послуги. 
7.20. В матеріалах справи наявних Акт приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за січень 2021 року на суму 11 018,40 грн., Акт приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за червень 2021 року на суму 258 894,19 грн. Відомість ресурсів до Акту прийняття за лютий 2021 року та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2021 року на суму 11 018,40 грн.
7.21. 13 квітня 2021 року Підприємством надіслано Товариству претензію від  13.04.2021 № 6/646 щодо сплати заборгованості в розмірі 677 618,76 коп. за договором від 27.10.2020 року 19 травня 2021 року Підприємством надіслано Товариству лист від 12.05.2021 №6/799 з проханням підписати акти приймання-виконаних будівельних робіт та оплатити вартість наданих послуг.
7.22. Разом з тим, 29 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-Диліжанс" (Первісний кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" (Новий кредитор) та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" укладено договір про переведення боргу № 27/07-21, за яким ТОВ "Захід-Диліжанс" відчужило на користь Товариству право вимоги грошових коштів від Підприємства в розмірі 156 600,00 грн., яке виникло на підставі Договору купівлі-продажу № 28/05 від 28.05.2021, згідно якого Первісний Кредитор реалізував для Філії "Березнівський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерне компанія "Автомобільні дороги України" товар (асфальтобетон) вартістю 156 600,00 грн., у зв`язку із чим у Боржника виник обов`язок сплатити Первісному Кредитору грошові кошти в сумі  156 600,00 грн. впродовж 3 банківських днів з моменту відпуску товару згідно видаткових накладних. 
7.23. 10 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-Диліжанс" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурне Бюро "Янкор" (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) № 1-22, за яким Первісний кредитор, на підставі ст. 516 ЦК України передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги грошових коштів, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором по відношенню до Філії "Дубровицький райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Боржник) в частині виконання ним зобов`язань визначених у п. 2.1, п. 2.2, п. 4.2 (в частині вимог щодо отримання оплати) та п. 5.1 Договору купівлі-продажу № 02/08 від 02.08.2021 року, згідно якого Первісний Кредитор реалізував для Боржника товар (асфальтобетон тип Б) вартістю 184 000 грн 00 коп., у зв`язку із чим у Боржника виник обов`язок сплатити Первісному Кредитору грошові кошти в сумі 184 000 грн 00 коп. впродовж 3 банківських днів з моменту відпуску товару згідно видаткових накладних, а також пені за прострочення розрахунку.
7.24. Таким чином, положеннями Договору купівлі-продажу від 02.08.2021 № 02/08 не передбачено заборони кредитору на відступлення права вимоги грошових коштів за таким договором без згоди боржника (позивача), то такий договір укладений правомірно. Про вказані обставини позивача повідомлялося згідно повідомлення про укладення договору про відступлення права вимоги від 10.01.2022, яке направлялося первісним кредитором на адресу позивача.
7.25. 14 червня 2022 року Підприємством надіслано Товариству вимогу від  09.06.2022 № 6/238 про сплату заборгованості в розмірі 210 016,93 грн., зі змісту якої вбачається, що заборгованість за договором на момент пред`явлення вимоги становить 210 016,93 грн. Згідно вимоги Підприємство вимагало протягом 7 днів з моменту отримання Товариством вимоги сплатити заборгованість.
7.26. В матеріалах справи наявний лист філії "Березнівський райавтодор" для Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" від 10 жовтня 2022 року № 24, зі змісту якого вбачається, що станом на 01.10.2022 філії "Березнівський райавтодор" рахується дебіторська заборгованість за Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" в сумі 166 604,93 грн.
7.27. Також в матеріалах справи наявна бухгалтерська довідка філії "Костопільський райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в якій зазначено, що дебіторська заборгованість по Товариству з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" станом на 22 лютого 2023 року становить 43 412 грн 20 коп.
7.28. Також з наявної в матеріалах справи бухгалтерської довідки філії "Корецький райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" вбачається, що дебіторська заборгованість по Товариству з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" станом на 23 лютого 2023 року становить 11 018,40 грн.
7.29. В травні 2023 року Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Підприємство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" (Товариство, відповідач) заборгованості в сумі 453 010 грн 75 коп., з яких: 221 035 грн 53 коп. - основний борг, 12 371 грн 93 коп. - 3 % річних, 77 795 грн 37 коп. - інфляційні втрати, 141 807 грн 99 коп. - пеня.  
7.30. Так, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник. 
7.31. Згідно ухвали Господарського суду Рівненської області від 12.01.2022 відкрито провадження у справі № 918/1007/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", визнано грошові вимоги Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до боржника у розмірі 2 064 087 грн 00 коп., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 01.07.2022, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича, визначено дату проведення попереднього судового засідання на 22.03.2022; зобов`язано розпорядника майна провести інвентаризацію майна боржника.
7.32. Так, абзацом 1 частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
7.33. Отже, за умови відкриття провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без відкриття нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
7.34. Таким чином, протоколом передачі судової справи від 17.05.2023 дану позовну заяву передано на розгляд раніше визначеному складу суду у провадженні якого перебуває справа №918/1007/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".
7.35. Ухвалою Господарського суду Рівненської області суду від 25.05.2023 у справі №918/1007/21(918/469/23) вказану позовну заяву Підприємства залишено без руху. 
7.36. 30 травня 2023 року від Підприємства подано заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2023. Зокрема, Підприємством додано позовну заяву у новій редакції (від 29.05.2023 № 6/410).
7.36.1. Так, згідно нової редакції позовної заяви позивач просить стягнути з Товариства на користь Підприємства заборгованість в сумі 311 202 грн 83 коп., з яких: 221 035 грн 53 коп. - основний борг, 12 371 грн 93 коп. - 3 % річних, 77 795 грн. 37 коп. - інфляційні втрати.
7.36.2. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору надання послуг (виконання робіт) від 27 жовтня 2020 року № 95, а саме зобов`язань щодо здійснення в повному обсязі оплати за надані послуги в сумі  221 035 грн 53 коп., внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 12 371 грн 93 коп. та інфляційних втрат в розмірі 77 795 грн 37 коп. Стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат заявлено з посиланням на ст. 625 ЦК України.
7.36.3. Так, за твердженням позивача станом на момент подачі позовної заяви Товариством залишилися неоплаченими послуги за Договором від 27.10.2020  № 95 в сумі  221 035 грн 53 коп.
7.37. У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач дійсно підтверджує, що Підприємством надавалися послуги по зимовому утриманню автомобільних доріг загального користування місцевого значення. Однак відповідач заявляє, що заявлена позивачем сума боргу є нічим не підтверджена. При цьому згідно даних бухгалтерського обідку, наразі у Товариства рахується заборгованість перед Підприємством лише в розмірі 26 016 грн 93 коп. При цьому, відповідач повідомляє, що така заборгованість наразі не є простроченою, оскільки договором не передбачено граничного строку оплати за договором, натомість згідно домовленості сторін, яка зафіксована у додатковій угоді № 3 від 18.06.2021 року до договору субпідряду  № 95 від 27.10.2020 року сторонами було передбачено право відповідача затримувати оплату по договору за певних умов. А саме, у відповідності до п. 1.2. додаткової угоди № 3 від 18.06.2021 року до договору субпідряду № 95 від 27.10.2020 року, сторонами погоджено внести зміни до п. 6.2.4. Договору в розділі права Генпідрядника та доповнили його наступним: "Генпідрядник має право затримувати оплату за надані послуги (виконані роботи) Субпідряднику, передбачені Договором в частині суми, що відповідає сумі ПДВ визначеній у незареєстрованих податкових накладних до моменту реєстрації цих податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Генеральний підрядник сплачує цю різницю недосплачених коштів протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної. У випадку зупинення реєстрації податкових накладних у відповідності до п. 201.16 ст.201 Податкового Кодексу України, Генеральний підрядник має право затримати оплату за надані послуги (виконані роботи) Субпідряднику згідно цього Договору, та звільняється від відповідальності в частині несвоєчасної оплати за надані послуги (виконані роботи) в сумі, що в відповідає сумі ПДВ визначеній у зупинених податкових накладних до моменту реєстрації цих податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Генеральний підрядник сплачує цю різницю недосплачених коштів протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної". 
7.37.1. Разом із тим, відповідач повідомляє, що в продовж виконання договору субпідряду № 95 від 27.10.2020, позивач жодного разу не складав та не реєстрував в ЄРПН податкові накладні за операціями із постачання послуг субпідряду по вищевказаному договору. Відповідач вважає, що Товариство має законне право затримувати оплату до моменту реєстрації відповідних податкових накладних, адже своїми діями позивач фактично спричинив збитки для відповідача у вигляді втрати права на податковий кредит. 
7.37.2. Таким чином, будь-які нарахування відсотків річних чи інфляційних втрат за час прострочення позивача, як кредитора є також незаконним, адже суперечить положенням ч. 5 ст. 232  ГК України. Крім того відповідач звертає увагу, що позивачем при визначенні розміру позовних вимог щодо основного боргу не було враховано обставини щодо часткового погашення заборгованості шляхом зарахування зустрічних грошових вимог, яке мало місце за наступних обставин. А саме, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-Диліжанс" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Архітектурне Бюро "Янкор" (Новий кредитор) 10.01.2022 року укладено Договір № 1-22 про відступлення права вимоги (цесії), за яким Первісний кредитор, на підставі ст. 516 ЦК України передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги грошових коштів, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором по відношенню до Філії "Дубровицький райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Боржник) в частині виконання ним зобов`язань визначених у п. 2.1, п. 2.2, п. 4.2 (в частині вимог щодо отримання оплати) та п. 5.1 Договору купівлі-продажу № 02/08 від  02.08.2021 року, згідно якого Первісний Кредитор реалізував для Боржника товар (асфальтобетон тип Б) вартістю 184 000,00 грн., у зв`язку із чим у Боржника виник обов`язок сплатити Первісному Кредитору грошові кошти в сумі 184 000 грн 00 коп. впродовж 3 банківських днів з моменту відпуску товару згідно видаткових накладних, а також пені за прострочення розрахунку.
7.37.3. З огляду на те, що положеннями Договору купівлі-продажу № 02/08 від 02.08.2021 не передбачено заборони кредитору на відступлення права вимоги грошових коштів за таким договором без згоди боржника (позивача) то такий договір укладений правомірно. Про вказані обставини позивача повідомлялося згідно повідомлення про укладення договору про відступлення права вимоги від 10.01.2022, яке направлялося первісним кредитором на адресу позивача.
7.37.4. В подальшому, у зв`язку з викладеним вище, Товариством на підставі ст. 601 ЦК України було зараховано зустрічні грошові вимоги в сумі 184 000 грн 00 коп., які виникли по наступним зобов`язанням:
- за Договором про відступлення права вимоги (цесії) № 1-22 від 10.01.2022 року, за яким Товариство, як Новий кредитор, набуло право вимоги грошових коштів від Філії "Дубровицький райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" за Договором купівлі-продажу № 02/08 від 02.08.2021 року (укладеним між ТОВ "Захід-Диліжанс" та Філією "Дубровицький райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", на підставі якого у Філії "Дубровицький райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" виник обов`язок сплатити грошові кошти в сумі 184 000 грн 00 коп. за відпущений ТОВ "Захід-Диліжанс" товар;
- за Договором субпідряду № 95 від 27.10.2020 року, укладеним між Товариством та Підприємством, на підставі якого Товариство заборгувало для Підприємства за виконані роботи грошові кошти в сумі 210 016 грн 93 коп. 
7.37.5. В зв`язку із викладеним вище, відповідач рахує, що зобов`язання за Договором купівлі-продажу № 02/08 від 02.08.2021 (укладеним між ТОВ "Захід-Диліжанс" та Філією "Дубровицький райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"), права вимоги коштів за яким передані Товариству та за Договором субпідряду № 95 від 27.10.2020, укладеним між Товариством та Підприємством, на суму 184 000 грн 00 коп. є припиненими в зв`язку із зарахуванням зустрічних грошових вимог. При цьому, відповідач повідомляє, що за наслідком зарахування зустрічних грошових вимог залишилися непогашеними грошові зобов`язання Товариства перед Підприємством за Договором субпідряду №95 від 27.10.2020 на суму 26 016 грн 93 коп. Однак відповідач вважає, що з огляду на положення п. 1.3. додаткової угоди № 3 від 18.06.2021 до договору субпідряду № 95 від 27.10.2020 строк для проведення оплати по таких сумах не настав, адже як вказувалося вище, позивачем не було зареєстровано жодної податкової накладної. Також відповідач звертає увагу, що договором не передбачено право позивача нараховувати пеню за порушення грошових зобов`язань за цим договором. Крім того відповідач звертає увагу, що заявлений розмір штрафних санкцій, розрахунок якого міститься у позовній заяві, здійснений із порушенням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Також відповідач звертає увагу, що позивачем пропущено строки позовної давності по вимогах щодо стягнення штрафу, а тому відповідач просить застосувати до заявлених вимог позивача про стягнення штрафних санкцій наслідки пропуску позовної давності, що передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України, у разі якщо суд дійде висновку про можливість задоволення даного позову в цій частині.
7.38. 10.07.2023 представник відповідача у клопотаннях просив суд про приєднати докази у справі, витребувати докази  та просив залучити третю особу до участі у даній справі. 
7.39. Ухвалою Господарського суду Рівненської області  від 10.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів. Одночасно даною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-Диліжанс" (ТОВ "Захід-Диліжанс", третя особа) та відкладено розгляд даної  справи. 
7.40. У відповіді на відзив на позовну заяву, позивач не погоджується з запереченнями відповідача, викладеними у відзиві. Зокрема позивач зазначає, що не існує жодної норми, яка б звільняла від грошового зобов`язання відповідача по договору, а за порушення податкового законодавства Підприємство несе відповідальність за Податковим кодексом України і отримує нарахування штрафних санкцій компетентними контролюючими органами. 
7.41.1. Щодо договору про відступлення права вимоги (цесїї) від 10.01.2022 № 1-22 та направленню Підприємству позивач зазначає, що ні листа, ні договору не отримував. Також позивач зазначає, що відповідач повинен був направити акт звірки станом на 31.12.2021 року з узгодженням суми заборгованості між філією "Дубровицький райавтодор" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-Диліжанс". Якщо б дана сума була узгоджена належним чином (але цього зроблено не було), відповідач повинен був направити лист повідомлення щодо договору від 10.01.2022 № 1-22 про відступлення права вимоги (цесії) позивачу, але ніяких дій зі сторони відповідача здійснено не було. Відповідно до вище викладеного, позивач просить вважати даний договір, а саме - договір від 10.01.2022  № 1-22 про відступлення права вимоги (цесії) недійсним. У філії "Дубровицький райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" наявний акт звірки станом на 30.11.2021 року про узгоджену заборгованість  102 400 грн. між філією "Дубровицький райавтодор2 та ТОВ "Захід-Диліжанс", підписаний та скріплений печатками з обох сторін керівниками. Виходячи з цього, переуступка суми в розмірі 184 000 грн. рахується неправомірною відповідно до листа від 28.12.2021 року за   № 21 від ТОВ "Захід-Диліжанс". Із загальної суми боргу перед ТОВ "Захід-Диліжанс"  184 000 грн. позивач повідомляє, що 31.08.2021 року було переведено борг згідно договору № 06/12 від 06.12.2021 року на Товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес девелопмент компані" на суму 81 600 грн. Дана сума прописана в акті звірки від 30.11.2021 року. Тобто сума боргу після підписання даного акту звірки стає не 184 000 грн., а 102 400 грн. відповідно до акту 31.11.2021. Філія "Дубровицький райавтодор" даний борг визнає, але ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.01.2022 року порушено провадження у справі № 918/1007/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", введено процедуру розпорядження майном боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича. Тобто з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і норми законодавства про банкрутство у справах про банкрутство мають спеціальний характер щодо інших законодавчих актів України. Тобто сума заборгованості Товариства перед Підприємством становить: 26 016,93 грн. + 81 600,00 грн. = 102 400,00 грн.. , тому що було невраховане коригування боргу станом на 31.08.2021 року, по це свідчать лист філії "Дубровицький райавтодор" від 28.12.2021 року № 21 та акт звірки від 30.11.2021 року за підписом директора Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-Диліжанс"   Козачок В.В. та начальником філії "Дубровицький райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" Берестень М.І. На сьогоднішній день заборгованість Товариства, а саме перед філіями Березнівський райавтодор, Костопільський райавтодор, Корецький райавтодор становить 166 604,93грн.+ 11 018,40 грн. + 43 312,20 грн. = 221 035,53 грн. Саме про це свідчать бухгалтерські довідки філій та акт звірки. Позивач звертає увагу на те, що відповідач без попередження та згоди Підприємства, а також не враховуючи підписані ним акти звірки недостовірно та неправдиво нарахував суму боргу, та підписав не повідомляючи позивача договір № 1-22 про відступлення права вимоги (цесії), не зробивши перед цим коригування суми заборгованості.
7.42. Позивач у відповіді на відзив  просив вважати даний договір про відступлення права вимоги (цесії) від 10.01.2022 року № 1-22 недійсним. 
7.43. 25 липня 2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Диліжанс" на адресу суду надійшли пояснення третьої особи від 21.07.2023, в яких ТОВ "Захід-Диліжанс", зокрема, підтверджує, що дійсно між ТОВ "Захід-Диліжанс" (Первісний кредитор) та ТОВ "АБ "Янкор" (Новий кредитор) та Підприємством (Боржник) укладався договір № 27/07-21 від 29.07.2021 про переведення боргу. На підставі даного договору ТОВ "Захід-Диліжанс" відчужило на користь ТОВ "АБ "Янкор" право вимоги грошових коштів від Підприємства в розмірі 156 600,00 грн., яке виникло на підставі Договору купівлі-продажу № 28/05 від 28.05.2021 року, згідно якого Первісний Кредитор реалізував для Філії "Березнівський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерне компанія "Автомобільні дороги України" товар (асфальтобетон) вартістю 156600,00 грн, у зв`язку із чим у Боржника виник обов`язок сплатити Первісному Кредитору грошові кошти в сумі 156 600,00 грн. впродовж 3 банківських днів з моменту відпуску товару згідно видаткових накладних. Також ТОВ "Захід-Диліжанс" підтверджує, що між ТОВ "Захід-Диліжанс" (Первісний кредитор) та ТОВ "Архітектурне Бюро "Янкор" (Новий кредитор), 10.01.2022 року було укладено Договір № 1-22 про відступлення права вимоги (цесії), за яким Первісний кредитор, на підставі ст. 516 ЦК України передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги грошових коштів, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором по відношенню до Філії "Дубровицький райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерне компанія "Автомобільні дороги України" (Боржник) в частині виконання ним зобов`язань визначених у п. 2.1., п. 2.2, п. 4.2 (в частині вимог щодо отримання оплати) та п. 5.1 Договору купівлі-продажу № 02/08 від 02.08.2021 року, згідно якого Первісний Кредитор реалізував для Боржника товар (асфальтобетон тип Б) вартістю 184000,00 грн, у зв`язку із чим у Боржника виник обов`язок сплатити Первісному Кредитору грошові кошти в сумі 184000,00 грн впродовж 3 банківських днів з моменту відпуску товару згідно видаткових накладних, а також пені за прострочення розрахунку. З огляду на те, що положеннями Договору купівлі-продажу № 02/08 від  02.08.2021 не передбачено заборони кредитору на відступлення права вимоги грошових коштів за таким договором без згоди боржника (позивача), то такий договір може бути укладений без погодження боржника. Про вказані обставини позивача повідомлялося згідно повідомлення про укладення договору про відступлення права вимоги від 10.01.2022, яке направлялося ТОВ "Захід-Диліжанс" на адресу позивача. Таким чином, загальний розмір відчужених ТОВ "Захід-Диліжанс" на користь ТОВ "АБ "Янкор" прав вимоги грошових коштів від Підприємства складає 340 600,00 грн. Водночас ТОВ "Захід-Диліжанс" доводить до відома, що жодної оплати по договорам купівлі-продажу (асфальтобетону)  № 28/05 від 28.05.2021  та № 02/08 від 02.08.2021  від Підприємства та його філій від моменту їх укладення та по цей час не надходило. Наразі правом вимоги грошових коштів вищевказаним договорам купівлі володіє ТОВ "Архітектурне Бюро "Янкор", як Новий кредитор.
7.44. У запереченнях на відповідь на відзив, відповідач просить виключити надану позивачем копію акту звірки від 30.11.2021 ТОВ "Захід-Диліжанс" з Філією "Дубровицький райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерне компанія "Автомобільні дороги України" із числа доказів, які беруться до уваги судом, у разі неможливості дослідження оригіналу такого доказу та оригіналу документу, який слугував підставою для внесення відомостей про коригування боргу на суму 81 600,00 грн. до такого акту. 
7.44.1. Відповідач звертає увагу, що п. 6.3.3. Договору субпідряду № 95 від 27.10.2020  із змінами та доповненнями, що містяться в додаткових угодах до нього спрямований не на встановлення порядку відшкодування збитків, спричинених сторонами одна одній, а на встановлення між сторонами договірного порядку щодо проведення розрахунків по договору та на становлення права відповідача на відстрочку у проведенні платежу у разі не виконання позивачем законодавчо передбачених зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної. Дана норма жодним чином не звільняє відповідача від оплати по договору, а лише встановлює обов`язок на проведення оплати лише із виконанням позивачем всіх передбачених податковим законом зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної.
7.44.2. Тому, такий пункт договору жодним чином не відноситься до питань встановлення порядку відшкодування шкоди завданої невиконання договору, про що вказує позивач у своїй відповіді на відзив. Окрім того відповідач, звертає увагу, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наведених норм ЦК України та ГПК України, слід дійти висновку, що питання дійсності чи недійсності правочину в цілому або його окремих положень є компетенція суду, яка може бути реалізована судом не інакше, як під час розгляду спору між учасниками правочину або іншими особами щодо дійсності або недійсності такого правочину. Разом із тим, як в вбачається із заявлених позовних вимог по даній справі, жодних позовних вимог про недійсність п. 6.3.3. Договору субпідряду №95 від 27.10.2020 із змінами та доповненнями, що містяться в додаткових угодах до нього, та недійсність Договору № 1-22 про відступлення права вимоги (цесії) від 10.01.2022, укладеного між ТОВ "Захід-Диліжанс" та ТОВ "АБ "ЯНКОР", позивачем не заявлено. З наведеного слідує, що в межах спірних правовідносин, суд є обмеженим у формуванні висновків щодо недійсності вчинених правочинів, якщо такі вимоги безпосередньо не заявлені у позовній заяві. Що ж до договору №1-22 про відступлення права вимоги (цесії) від 10.01.2022 року, укладеного між ТОВ "Захід-Диліжанс" та ТОВ "АБ "ЯНКОР", відповідач звертає увагу, що такий Договір було укладено 10.01.2022 року до порушення провадження у справі про банкрутство, а відтак застосований судом у справі № 918/1007/21 мораторій не поширює свою дію на вказаний правочин. 
7.44.3. З огляду на те, що положеннями Договору купівлі-продажу № 02/08 від 02.08.2021 не передбачено заборони на кредитору на відступлення права вимоги грошових коштів за таким договором без згоди боржника (позивача), то такий договір  вважається таким, що укладений правомірно без згоди боржника. Про вказані обставини позивача повідомлялося згідно повідомлення про укладення договору про відступлення права вимоги від 10.01.2022 р., яке направлялося первісним кредитором на адресу позивача. Окрім того відповідач повідомляє про звернення до ТОВ "Захід-Диліжанс" з приводу надання пояснень щодо наданого позивачем разом із відповіддю на відзив копії акту звірки від 30.11.2021 року з Філією "Дубровицький райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерне компанія "Автомобільні дороги України". Згідно листа ТОВ "Захід-Диліжанс", третя особа повідомила, що станом жодних інших переуступок, взаємних зарахувань та/або прощень наявного боргу, чи отриманих оплат по Договору купівлі-продажу № 02/08 від 02.08.2021 року, окрім укладення Договору № 1-22 про відступлення права вимоги (цесії) від 10.01.2022 року з ТОВ "АБ "ЯНКОР", ТОВ "Захід-Диліжанс" не проводилося. Також ТОВ "Захід-Диліжанс" повідомило, що жодних коригувань наявного боргу ТОВ "Захід-Диліжанс" по вищевказаному договору купівлі-продажу не проводилося, причини внесення відповідного запису до такого акту йому не відомі. У зв`язку із чим, ТОВ "Захід-Диліжанс" рахує, що відомості щодо коригування боргу (2 від 31.08.2021) на суму 81 600,00 грн., що внесені до такого акту є неправдиві. При цьому ТОВ "Захід-Диліжанс" повідомило, що оригінальний примірник представленої копії акту звірки від 30.11.2021 з Філією "Дубровицький райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерне компанія "Автомобільні дороги України" у ТОВ "Захід-Диліжанс" відсутній. За таких умов, відповідач вважає надану копію акту звірки від 30.11.2021 ТОВ "Захід-Диліжанс" з Філією "Дубровицький райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерне компанія "Автомобільні дороги України" недостовірним та сумнівним доказом, та наполягає на дослідженні оригіналу такого доказу, а також на дослідженні оригіналу документу, який слугував підставою для внесення відомостей про коригування боргу (2 від 31.08.2021) на суму 81 600,00 грн.
7.45. За результатами розгляду даного спору 31.07.2023 Господарським судом Рівненської області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.-1.2.4. цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1.-2.8. даної постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, врахування доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від  31.07.2023 - без змін, виходячи з наступного.
8.2. Згідно частини 6 статті 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
8.3. Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
8.4. Згідно статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
8.5. Згідно частини 1 статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема судовий захист цивільного права та інтересу.
8.6. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що  кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).
8.7 При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.
8.8. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
8.9.  Боржник звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості на підставі договору безпідставно отриманих коштів.
8.10. Нормами Господарського процесуального кодексу України встановлений обов`язок для особи, яка звернулась до суду доказування і подання доказів та визначені критерії належності та допустимості доказів.
8.11. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.
8.12. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
8.13. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
8.14.  Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
8.15. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).
816. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
8.17. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України).
8.18. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
8.19.  Правовідносини, між сторонами у даній справі виникли з договору договір надання послуг (виконання робіт) № 95, який за своєю правовою природою є договором підряду.
8.20. Частиною 1 статті 837 ЦК України, визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
8.21. Згідно статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.
8.22. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.
8.23. Відповідно до статті  843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у Договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником (ст. 844 ЦК України). Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. 
8.24. Згідно частини 5 статті 844 ЦК України підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.
8.25. За змістом статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
8.26. Договір підряду складається із двох пов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець/підрядник має виконати певну роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити виконану роботу, а виконавець/підрядник має право вимагати від замовника відповідної оплати.
8.27. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
8.28. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 903 ЦК України).
8.29.  Згідно статі 627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості
8.30. Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. 
8.31. Дана норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.
8.32. Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
8.33. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
8.34. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
8.35. Так, за умовами договору від 27.10.2020 № 95 сторонами визначено, що розрахунки за надані послуги проводяться між Замовником та Виконавцем після підписання сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) і Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3), складених у відповідності з положенням чинних ДСТУ та СОУ, які складаються Виконавцем і подаються для підписання Замовнику не пізніше як за 5 робочих днів до кінця звітного місяця, або поетапної оплати Замовником наданих послуг.
8.36. Позивачем долучено Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3), які підписані уповноваженими представниками сторін, а їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.
8.37. В той час з наданих позивачем Актів приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) і Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3) не можливо встановити дату їх підписання.
8.38. Матеріалами справи встановлено, що 14.06.2022 позивач направив відповідачу претензію про сплату заборгованості в сумі 210016,93 грн. Претензія направлена за адресою, яка відповідає адресі відповідача, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Доказів вручення поштового відправлення відповідачу позивач суду не надав.
8.39. Місцевий господарський суд, не маючи належних доказів надіслання позивачем вимоги про сплату заборгованості відповідачем, виходячи із Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, припустив, що  вимогу про сплату заборгованості відповідач отримав не пізніше 17 червня 2022 року.
8.40. Відтак, на думку суду першої інстанції, з огляду на положення статті 530 ЦК України, відповідач повинен був розрахуватися з позивачем за надані послуги не пізніше 24 червня 2022 року, починаючи з  25 червня 2022 року відповідач допустив прострочення оплати наданих послуг.
8.41. Заборгованість відповідача перед позивачем за Договором від 27.10.2020 року № 95 становить 210016,93 грн, що також не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву, а відтак Господарський суд Рівненської області прийшов до висновку, що така заборгованість підлягає стягненню на користь позивача.
8.42. Враховуючи наявність простроченого основного зобов`язання позивач нарахував для відповідача інфляційні втрати та 3% річних, виходячи із розміру боргу 221035 грн 53 коп.
8.43. Суд першої інстанції, здійснивши перерахування інфляційних втрат та 3% річних із суми заборгованості 210016,93 грн задоволив такі позовні в цій частині частково.
8.44. Колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не погоджується із таким висновком, з огляду на наступне.
8.45. Як зазначалося апеляційним господарським судом у даній постанові вище та це вбачається із матеріалів справи, спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли за наслідком виконання сторонами положень Договору субпідряду №95 від 27.10.2020, укладеного між ТОВ «Архітектурне Бюро «Янкор» та ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». 
8.45.1. За наслідком виконання даного договору, ДП «Рівненський облавтодор» надавалися послуги по зимовому утриманню автомобільних доріг загального користування місцевого значення. 
8.45.2. У суді апеляційної інстанції представник відповідача наголосив (аналогічна позиція підтримувалася ним і у суді першої інстанції), що заявлена позивачем сума боргу документально не підтверджена, оскільки позивачем в якості доказу наявності боргу надано лише бухгалтерські довідки, акти прийому-передачі послуг, однак податкові накладні по відповідних операціях не надані. 
8.45.3. Відповідач у своєму відзиві повідомляв для суду першої інстанції, що згідно даних бухгалтерського обліку, у ТОВ «АБ «Янкор» рахується заборгованість перед ДП «Рівненський облавтодор» лише в розмірі 26 016,93 грн. 
8.45.4. Проте, така заборгованість на час вирішення спору не була простроченою, оскільки передбачений договором граничний строк для оплати частини виконаних робіт за договором на час вирішення спору не сплив. 
8.45.5. А саме, згідно домовленості сторін, яка зафіксована у додатковій угоді №3 від 18.06.2021 до договору субпідряду №95 від 27.10.2020 сторонами було передбачено порядок розрахунків за умови вчинення Позивачем певних дій щодо реєстрації податкових накладних.
8.45.6. Зокрема, відповідно до п. 1.2. додаткової угоди №3 від 18.06.2021 р. до договору субпідряду №95 від 27.10.2020 р., сторонами погоджено внести зміни до п. 6.2.4. Договору в розділі права Генпідрядника (відповідача) доповнивши його наступним: «Генпідрядник має право затримувати оплату за надані послуги (виконані роботи) Субпідряднику, передбачені Договором в частині суми, що відповідає сумі ПДВ визначеній у незареєстрованих податкових накладних до моменту реєстрації них податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Генеральний підрядник сплачує цю різницю недосплачених коштів протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної. У випадку зупинення реєстрації податкових накладних у відповідності до п.201.16 ст.201 Податкового Кодексу України, Генеральний підрядник має право затримати оплату за надані послуги (виконані роботи) Субпідряднику згідно цього Договору, та звільняється від відповідальності в частині несвоєчасної оплати за надані послуги (виконані роботи) в сумі, що в відповідає сумі ПДВ визначеній у зупинених податкових накладних до моменту реєстрації цих податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Генеральний підрядник сплачує цю різницю недосплачених коштів протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної». 
8.45.7. Водночас, п. 1.3. додаткової угоди №3 від 18.06.2021 до договору субпідряду №95 від 27.10.2020, сторонами погоджено збільшення обов`язків Субпідрядника (позивача), а саме доповнення п.6.3.3. договору підпунктом д) наступного змісту: «У визначені законодавством терміни, після виникнення податкових зобов`язань, субпідрядник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну, скріплену електронним цифровим підписом, в ЄРПН. Реєстрації підлягають усі без виключення податкові накладні, незалежно від їх суми. Субпідрядник підтверджує та гарантує, що він у повному обсязі ознайомлений з вимогами, які висуваються податковим законодавством щодо виписки податкових накладних в електронній формі та обов`язкової реєстрації усіх податкових накладних в Єдиному Реєстрі Податкових Накладних (ЄРПН) у встановлені законом строки, що є обов`язковою умовою для виникнення у Генерального підрядника права на податковий кредит». 
8.45.8. Разом із тим, відповідач в суді першої інстанції повідомляв, що впродовж усього строку виконання договору субпідряду №95 від 27.10.2020, позивач жодного разу не складав та не реєстрував в ЄРПН податкові накладні за операціями із постачання послуг субпідрядну по вищевказаному договору. 
8.45.9. У суді першої інстанції відповідач у своєму клопотанні також просив зобов`язати позивача надати докази реєстрації податкових накладних у разі якщо такі докази у нього наявні. Проте, суд першої інстанції відмовив у такому клопотанні.
8.45.10. Позивач самостійно також не надав відповідних доказів щодо реєстрації податкових накладних. 
8.45.11. Таким чином ДП «Рівненський облавтодор» фактично було визнано обставини щодо відсутності реєстрації позивачем податкових накладних в ЄРПН по послугах за договором субпідряду. 
8.45.12. Відсутність реєстрації позивачем податкових накладних в ЄРПН по послугах за договором субпідряду, як визначальна підстава для проведення відповідних розрахунків між сторонами, звільняє відповідача від здійснення будь-яких розрахунків у межах спірних правовідносин за наданими такими послугами. 
8.45.13. У цьому випадку обов`язок відповідача щодо сплати суми заборгованості не настав, а відтак останнім правомірно не проводилися оплата в частині суми, що відповідає сумі ПДВ визначеній у незареєстрованих податкових накладних.
8.45.14. Вказаний порядок розрахунків чітко визначений сторонами під час укладення відповідного договору субпідряду та доповнень до нього, й жодним чином не оспорювався позивачем в межах вирішення даного спору. 
8.45.15. Окрім того п. 6.3.3. Договору субпідряду №95 від 27.10.2020 із змінами та доповненнями, що містяться в додаткових угодах до нього, не спрямований на становлення порядку відшкодування збитків, спричинених сторонами одна одній, а спрямований на встановлення між сторонами договірного порядку, щодо проведення розрахунків по договору, та на встановлення права відповідача на відстрочку у проведенні платежу, у разі не виконання позивачем законодавчо передбачених зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної. 
8.45.16. Дана норма жодним чином не звільняє відповідача від оплати по договору, а лише встановлює право на проведення оплати лише із виконанням позивачем всіх передбачених податковим законом зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної. 
8.45.17. Цей пункт договору жодним чином не нівелює обов`язок замовника зі сплати вартості наданих послуг у строк обумовлений договором, як на це вказав суд першої інстанції.
8.45.18. При цьому, зазначених норм договірного права, судом першої інстанції не було враховано, а навпаки сформовано висновки, щодо їх тлумачення, які жодним чином не ґрунтуються на умовах договору та вимогах чинного законодавства, основним із основних принципів якого є свобода договору, та право учасників на самостійне визначення порядку проведення розрахунків між ними під час виконання такого договору.
8.46. В силу приписів ч. 5 ст. 232 ГК України, за грошовим зобов`язанням боржник не повинен платити відсотки за час прострочення кредитора. 
8.47. Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу (ПК) України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. 
8.48. Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
8.49. Колегія суддів вважає, що відповідач має законне право затримувати оплату до моменту реєстрації відповідних податкових накладних - адже своїми діями позивач порушив не лише договірні умови, а й вимоги податкового законодавства, визначені у ст. 198 та ст. 201 ПК України, що фактично призвело до втрати відповідачем права на податковий кредит, який мав бути сформованим за результатами виконання відповідного договору.
8.50. Відсутність підстав для стягнення суми основного боргу позбавляє позивача здійснювати будь-які нарахування відсотків річних чи інфляційних втрат за час прострочення позивачем виконання законодавчих обов`язків, як кредитором, адже суперечить положенням ч. 5 ст. 232 ГК України. 
Зазначеної норми матеріального права судом першої інстанції не було застосовано, та безпідставно проведено нарахування відсотків й інфляційних втрат, що передбачені ст. 625 ЦК України. 
8.51. Щодо обставин часткового погашення заборгованості шляхом зарахування зустрічних грошових вимог.
8.51.1. Ухвалюючи оспорюване рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що наявний розмір непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем становить 210016,93 грн. 
8.51.2. Суд апеляційної інстанції вважає, що такий висновок є передчасним та помилковим.
8.51.3. Як у суді першої інстанції так і у суді апеляційної інстанції відповідач наголошує, що згідно даних бухгалтерського обліку, у ТОВ «АБ «Янкор» рахується заборгованість перед ДП «Рівненський облавтодор» лише в розмірі 26016,93 грн. 
8.51.4. При стягненні основного боргу із відповідача, судом першої інстанції було безпідставно відхилені доводи відповідача щодо часткового погашення заборгованості шляхом зарахування зустрічних грошових вимог, яке мало місце за наступних обставин. 
8.51.5. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід-Диліжанс» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурне Бюро «Янкор» (Новий кредитор) 10.01.2022 було укладено Договір №1-22 про відступлення права вимоги (цесії) – Договір цесії.
8.51.6. За умовами цього Договору цесії Первісний кредитор, на підставі ст. 516 ЦК України передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги грошових коштів, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором по відношенню до Філії «Дубровицький райавтодор», ДП «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерне компанія «Автомобільні дороги України» (Боржник) в частині виконання ним зобов`язань визначених у п. 2.1., п. 2.2, п. 4.2 (в частині вимог щодо отримання оплати) та п. 5.1 Договору купівлі-продажу №02/08 від 02.08.2021, згідно якого Первісний Кредитор реалізував для Боржника товар (асфальтобетон тип Б) вартістю 184 000 грн 00 коп., у зв`язку із чим у Боржника виник обов`язок сплатити Первісному Кредитору грошові кошти в сумі 184 000 грн 00 коп. впродовж 3 банківських днів з моменту відпуску товару згідно видаткових накладних, а також пені за прострочення розрахунку. 
8.51.7. Згідно п.1. ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
8.51.8. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
8.51.9. З огляду нате, що положеннями договору купівлі-продажу №02/08 від 02.08.2021 не передбачено заборони кредитору на відступлення права вимоги грошових коштів за таким договором без згоди боржника (позивача), а відтак такий договір укладений правомірно. 
8.51.10. Про вказані обставини, позивач був повідомлений згідно повідомлення про укладення договору про відступлення права вимоги від 10.01.2022, яке надсилалося первісним кредитором на адресу позивача (докази надіслання та вручення наявні в матеріалах справи), а у суді апеляційної інстанції, враховуючи заперечення представника позивача щодо неотримання такого повідомлення, було детально зазначені обставини досліджено.
8.51.11. Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що Договір №1-22 про відступлення права вимоги (цесії) від 10.01.2022 р. було укладено між ТОВ «Захід-Диліжанс» та ТОВ «АБ «ЯНКОР» саме 10.01.2022 - тобто до порушення провадження у справі про банкрутство, а відтак застосований судом у справі №918/1007/21 мораторій не поширює свою дію на вказаний правочин. 
8.51.12. У подальшому, у зв`язку із викладеним вище, ТОВ «АБ «Янкор» на підставі ст. 601 ЦК України, було зараховано зустрічні грошові вимоги в сумі 184 000 грн 00 коп., які виникли по наступним зобов`язанням: 
- за Договором про відступлення права вимоги (цесії) №1-22 від 10.01.2022, за яким ТОВ «Архітектурне Бюро «Янкор», як Новий кредитор набуло право вимоги грошових коштів від Філії «Дубровицький райавтодор», ДП «Рівненський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерне компанія «Автомобільні дороги України» по Договору купівлі-продажу №02/08 від 02.08.2021 (укладеним між ТОВ «Захід-Диліжанс» та Філією «Дубровицький райавтодор», ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»), на підставі якого у Філії «Дубровицький райавтодор», ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» виник обов`язок сплатити грошові кошти в сумі 184 000 грн 00 коп. за відпущений ТОВ «Захід-Диліжанс» товар; 
- за Договором субпідряду №95 від 27.10.2020 р. укладеним між ТОВ «Архітектурне Бюро «Янкор» та ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», на підставі якого ТОВ «Архітектурне Бюро «Янкор» заборгувало для ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за виконані роботи грошові кошти в сумі 210 016,93 грн. 
8.51.13. Враховуючи наведене зобов`язання, що за Договором купівлі-продажу №02/08 від 02.08.2021 (укладеним між ТОВ «Захід-Диліжанс» та Філією «Дубровицький райавтодор», ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»), права вимоги коштів за яким передані ТОВ «Архітектурне Бюро «Янкор» та за Договором субпідряду №95 від 27.10.2020, укладеним між ТОВ «Архітектурне Бюро «Янкор» та ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на суму 184 000 грн 00коп. є припиненими в зв`язку із зарахуванням зустрічних грошових вимог. 
8.51.14. За наслідком зарахування зустрічних грошових вимог залишилися непогашеними грошові зобов`язання ТОВ «Архітектурне Бюро «Янкор» перед ДП «Рівненський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за Договором субпідряду №95 від 27.10.2020 лише на суму 26 016.93 грн. 
8.51.15. Однак, з огляду на положення п. 1.3. додаткової угоди №3 від 18.06.2021 до договору субпідряду №95 від 27.10.2020 строк для проведення оплати по зазначеній сумі заборгованості не настав - позивачем не було зареєстровано жодної податкової накладної.
8.51.16. Разом із тим, суд першої інстанції в оспорюваному рішенні, відхиливши твердження відповідача щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 184 000 грн, вказав, що оскільки повідомлення про зарахування однорідних грошових вимог №1 від 07.04.2023 на суму 184 000 грн відповідачем надіслано на адресу позивача 07.04.202 - тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство, то таке припинення зобов`язань відповідача перед позивачем за договором субпідряду №95 від 27.10.2020 суперечить правовому режиму, у якому перебуває позивач, як боржник, після відкриття провадження у справі про банкрутство. 
8.51.17. З наведеного висновку суду першої інстанції вбачається, що в межах вирішення даного спору, судом було також фактично визнано недійсним правочин відповідача у формі одностороннього повідомлення №1 від 07.04.2023, що вчинений ним на підставі ст. 601 ПК України. 
8.51.18. Згідно із ст. 601 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. 
8.51.19. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
8.51.20. Згідно ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченій цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
8.51.21. З наведених норм ЦК України та ГПК України, слід дійти до висновку, що питання дійсності чи недійсності правочину (в даному випадку, здійсненого у формі одностороннього повідомлення) в цілому або його окремих положень є компетенцією суду, яка може бути реалізована судом не інакше, як під час розгляду спору між учасниками правочину або іншими особами щодо дійсності або недійсності такого правочину. 
8.51.22. А враховуючи перебування позивача у спеціальному статусі, який визначається також і приписами Кодексу України з процедур банкрутства, застосування положень статті 7 КУзПБ у даному випадку є обов`язковим.
8.51.23. Проте, як в вбачається із заявлених позовних вимог по даній справі, жодних позовних вимог про недійсність одностороннього правочину відповідача здійсненого ним у формі повідомлення №1 від 07.04.2023 про зарахування однорідних грошових вимог на суму 184000 грн позивачем не заявлялося. 
8.51.24. З наведеного слідує, що в межах спірних правовідносин, суд є обмеженим у формуванні висновків щодо недійсності вчиненого відповідачем правочину, якщо такі вимоги безпосередньо не заявлені позивачем у позовній заяві. 
8.51.25. В той же час, фактичне вирішення питання дійсності або недійсності правочину, без відповідних, заявлених саме позивачем позовних вимог, свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 14 ГПК України, яке полягає у фактичному вирішенні спору поза межами позовних вимог позивача. 
8.51.26. Положеннями Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено будь-яких обмежень щодо зарахування зустрічних грошових вимог, вчиненого у формі одностороннього правочину самим Кредитором. 
8.51.27. Частина 1 ст. 41 КУзПБ визначає, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. 
8.51.28. Обмеження, пов`язані із веденням мораторію, стосуються лише самостійної можливості задоволення вимог кредиторів боржником, а також припинення примусового стягнення такої заборгованості із боржника. 
8.51.29. У постанові від 25.01.2022 по справі № 914/346/20(914/155/21) Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого (п. 8.14 - 8.33) «За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно з вимогами статті 601 ЦК України. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК України). Законодавство не передбачає спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку. Таким чином, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав. Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам. Заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду, що в подальшому буде підставою для перегляду рішення в даній справі за нововиявленими обставинами. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов`язань (наприклад, недопустимість зарахування зустрічних вимог згідно з статтею 203 ГК України та статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про примусове виконання зобов`язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом. 
Враховуючи заперечення ліквідатора ПП "Захід-Агроінвест " щодо вищезгаданої заяви про зарахування зустрічних вимог, місцевим господарським судом не встановлено обставин оскарження позивачем вимоги про зарахування зустрічних вимог чи неможливості зарахування зустрічних вимог, зазначених у заяві від 04.11.2019. як і не встановлено того, що наведені у заяві вимоги не є зустрічними та однорідними. Позаяк, у разі якщо зобов`язання, які виникли між сторонами за укладеними договорами є грошовими, то вони є однорідними. Іншою важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме - відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. В рішеннях судів попередніх інстанцій відсутня вказівка на докази, які б свідчили про наявність оспорювання сторонами змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, які підлягали зарахуванню за заявою від 04.11.2019. Суд першої інстанції, вказавши про спірність зустрічних однорідних вимог, послався на судову практику Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки стосується заперечень іншої сторони на заяву про зарахування, тобто особи, якій адресовано заяву про зарахування зустрічних вимог, а не особи, яка сама склала і направила таку заяву своєму контрагенту. Зважаючи на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що відповідачем доведено факт припинення зобов`язання за договором №15/10-пс від 15.10.2019 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 400721,84 грн. Посилання скаржника на відсутність у його бухгалтерському обліку відомостей про зустрічне зарахування однорідних вимог за заявою від 04.11.2019 не може слугувати підставою для неврахування судом вказаної заяви, оскільки зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов`язується з прийняттям такого зарахування іншою стороною. 
В частині третій та четвертій статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач, як особа, від імені якої складено заяву від 04.11.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог, заперечує факт такого зарахування як з підстав відсутності його відображення в бухгалтерському обліку, так і з постанням на фальсифікацію цієї заяви (невідповідність відбитку печатки підприємства позивача на заяві від 04.11.2019), проте не надав належного документального підтвердження таких заперечень. 
Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цім Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносно доводів скаржника про порушення судом апеляційної інстанції положень статті 75 ГПК України та неврахування ухвали Господарського суду Львівської області від 24.06.2020у справі № 914/346/20, згідно з якою визнано грошові вимоги ТОВ "Україна 2001" саме у розмірі 22929583,53 грн, колегія суддів зазначає наступне. Дійсно, вказаною ухвалою суду визначено розмір кредиторських вимог ТОВ "Україна 2001" без урахування заяви від 04.11.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки ТОВ "Україна 2001" з порушенням процесуальних строків повідомило місцевий господарський суд про існування такої заяви та просило зменшити розмір визнаних кредиторських вимог вже після постановлення ухвали від 24.06.2020. 
Згідно з частиною другою статті 47, частиною першою статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства після розгляду грошових вимог конкурсних кредиторів ведення реєстру вимог кредиторів та внесення до нього змін покладається на розпорядника майном (керуючого санацією, ліквідатора). Ліквідатор веде реєстр вимог кредиторів, заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство. 
Відповідно до визначеної вищезгаданим Кодексом процедури ведення реєстру немає необхідності у прийнятті судового рішення саме про внесення змін до реєстру вимог кредиторів за наслідком розгляду поточних, заставних чи інших вимог, які визнані ухвалою суду про розгляд вимог цього кредитора (близький за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №910/26972/14). 
Стаття 64 Кодексу України з процедур банкрутства визначає черговість та механізм задоволення вимог кредиторів, внесених до реєстру, з урахуванням фактичних даних щодо розміру сум кредиторських вимог, оскільки в ході виконання процедури банкрутства розмір вимог кредиторів змінюється в силу відповідних юридичних фактів (внаслідок погашення, відмови кредитора від вимог, зарахування зустрічних вимог, тощо). 
Встановлення судом апеляційної інстанції у цій справі факту припинення зобов`язань сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог по своїй суті вказуватиме про об`єктивний та актуальний стан заборгованості на дату ухвалення відповідного рішення. Ліквідатор, реалізуючи свої повноваження, з метою справедливого розподілу грошових коштів, повинен врахувати вказану обставину у реєстрі під час задоволення вимог кредиторів в порядку, визначеному статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства, та не допустити безпідставного стягнення з боржника на користь кредитора коштів на суму припинених зобов`язань. Суд відхиляє твердження скаржника про недобросовісність дій відповідача з підстав подання ним заяви про зарахування вимог від 04.11.2019 вже після постановлення ухвали про визнання кредиторських вимог до боржника та подання позову, який розглядався у цій справі, оскільки за згаданою заявою передбачено припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог обох сторін за укладеними між ними правочинами, а не лише ТОВ "Україна 2001" перед ПП "Захід-Агроінвест"».
8.51.30. З огляду на вказане, висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог як в сумі нарахованого основного боргу, так і в сумі інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованим. 
8.52. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.53. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
8.54. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
8.55. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
8.56. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
8.57. Згідно статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
8.58. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
8.59. Враховуючи наведені обставини, позивачем у встановленому законом порядку не доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.
8.60. Таким чином, заявлені Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"  позовні вимоги є безпідставними. 
8.61. Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог позивача свідчить про неповне з`ясування судом обставини, що мають значення у даній справі.
8.62. Разом з тим, викладені в оскаржуваному рішенні висновки  суду, не відповідають встановленим обставинам справи, а тому наявні підстави для його скасування та ухвалення нового рішення, про відмову у задоволенні позову.
8.63. Доводи, викладені у апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження, судом апеляційної інстанції враховуються, як обґрунтовані та підставні, що є наслідком задоволення апеляційної скарги.
8.64. З огляду на вищевикладене апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" слід задоволити, а рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2023 у справі № 918/1007/21(918/469/23) – скасувати,  прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 277 ГПК України.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 31.07.2023 у справі №918/1007/21(918/469/23) апелянт сплатив судовий збір у розмірі 5386,78грн згідно платіжної інструкції №29 від 21.08.2023.
10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірах, визначених Законом України "Про судовий збір".
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Оскільки апеляційну скаргу відповідача  задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, то у даному випадку витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.
10.5. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі у розмірі 5386,78 грн слід покласти на позивача - Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор".
10.6. На виконання даної постанови про розподіл судових витрат слід видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду Рівненської області.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" від 22.08.23р. задоволити. 
Рішення Господарського суду Рівненської області від 31 липня 2023 року у справі №918/1007/21(918/469/23)  скасувати. Прийняти нове рішення. 
В задоволенні позову відмовити.
Стягнути з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Пластова, буд. 7, код ЄДРПОУ 31994540) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурне бюро "Янкор" (35100, Рівненська область, смт. Млинів, вул. Степана Бандери, буд. 38, код ЄДРПОУ 33353494) 5386,78грн. - судових витрат за подання апеляційної скарги.
Видати наказ.
Видачу наказу доручити Господарському суду Рівненської області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/1007/21(918/469/23) повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "12" грудня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                           Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                                   Миханюк М.В.  

Суддя                                                                                                   Крейбух О.Г.