ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 р. 	Справа № 440/5872/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 19.06.23  по справі № 440/5872/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

10.05.2023 ОСОБА_1 (далі по тексту –   ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі по тексту –  Полтавський ТЦК та СП, відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 24.02.2022 по 10.04.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 і на 01.01.2023, зобов`язавши при цьому відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) за період з 24.02.2022 по 10.04.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та на 01.01.2023 і відповідного тарифного коефіцієнту (за вирахуванням фактично виплачених сум та з утриманням належних податків і зборів);
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразових виплат: грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та 2023 рік, одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2014 № 460 за 13 місяців, надбавки за проходження військової служби у розмірі 65% із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, на 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту, зобов`язавши при цьому відповідача нарахувати та виплатити позивачу такі одноразові виплати з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, на 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту (з утриманням належних податків і зборів);
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Уряду «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, зобов`язавши при цьому відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у квітні 2022 року, зобов`язавши відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 таку додаткову винагороду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).
Ухвалою суду від 09.06.2023 залишено без задоволення клопотання представника позивача від 02.06.2023 про залучення співвідповідачем у справі № 440/5872/23 Військової частини НОМЕР_1 .
17.06.2023 представник позивача через систему «Електронний суд» надала до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог та клопотання від 17.06.2023 про залучення співвідповідача - Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог позивачем звернено вимоги до Військової частини НОМЕР_1 та викладено прохальну частину наступним чином:
- визнати протиправною бездіяльність Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 24.02.2022 по 12.02.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та 01.01.2023;
- зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) за період з 24.02.2022 по 12.02.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків і зборів;
- визнати протиправною бездіяльність Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та відповідного тарифного коефіцієнту;
- зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 та відповідного тарифного коефіцієнту з утриманням належних податків і зборів;
- визнати протиправною бездіяльність Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168;
- зобов`язати Полтавський обласний територіальний центру комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік виходячи з його грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168;
- визнати протиправною бездіяльність Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у квітні 2022 року;
- зобов`язати Полтавський обласний територіальний центру комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за квітень 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 13.02.2023 по 10.04.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) за період з 13.02.2023 по 10.04.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків і зборів;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразових виплат: грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік,  грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та 2023 рік, одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2014 № 460 за 13 місяців з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразові виплати: грошової допомоги на оздоровлення 2023 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та 2023 рік, одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2014 № 460 за 13 місяців із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнту, з утриманням належних податків і зборів.
В обґрунтування заяви про уточнення позовних вимог послався на факт проходження позивачем військової служби в Військовій частині НОМЕР_1 та здійснення саме нею нарахування грошового забезпечення, у зв`язку з чим і виникла необхідність викласти прохальну частину в іншій редакції.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 по справі № 440/5872/23 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника позивача про уточнення позовних вимог від 17.06.2023 у справі № 440/5872/23 та повернуто її заявнику.
Клопотання представника позивача від 17.06.2023 про залучення співвідповідача у справі № 440/5772/23 залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 у справі № 440/5872/23 про відмову у прийнятті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог та відмову у задоволенні клопотання про залучення співвідповідача та направити справу № 440/5872/23 до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2023 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 по справі № 440/5872/23 в частині оскарження відмови у задоволенні клопотання про залучення до участі в адміністративній справі співвідповідача за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги в частині оскарження повернення заяви про уточнення позовних вимог, вказав, що з метою ефективного захисту законних прав та інтересів позивача виникла необхідність у залученні Військової частини НОМЕР_1 в якості співвідповідача, та як наслідок і подання заяви про уточнення позовних вимог, звернутих саме до такого відповідача. Звернув увагу, що норми КАС України не зобов`язують позивача уточнювати свої позовні вимоги одночасно із поданням клопотання про залучення співвідповідача, а звернення з заявою про залучення співвідповідача та визначення у позовній заяві періоду порушення прав – період проходження військової служби позивачем у Військовій частині НОМЕР_1 , і свідчить про наявність спору та порушення прав позивача, які підлягають відновленню судом.
Наголосив, що саме через відмову суду у залученні належного співвідповідача, позивач був змушений повторно подати таке клопотання разом із заявою про уточнення позовних вимог. При цьому, з положень ст. 48 КАС України слідує, якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, такі вимоги не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд може вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.
Наполягав на необґрунтованості оскаржуваної ухвали з огляду на наявність в матеріалах справи доказів направлення заяви про уточнення позову відповідачу разом із відповіддю на відзив, що за висновками суду слугувало підставою для повернення уточненої позовної заяви. 
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Повертаючи заяви про уточнення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з її невідповідності вимогам частини 8 статті 47 КАС України через відсутність доказів направлення такої заяви іншим учасникам справи. Крім цього, з посиланням на частину 1 статті 47 КАС України та частину 2 статті 262 КАС України, врахувавши, що провадження у цій справі відкрито 15.05.2023,  вважав, що позивачем пропущений строк для подання заяви про уточнення позовних вимог, а тому останній втратив право на подання такої заяви.
Надаючи правову оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права щодо встановлених обставин справи, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями частин 1 та 2 статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до положень частини 1 статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно із частиною 8 статті 47 КАС України, у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та копій доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.
Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем до надісланої до суду першої інстанції відповіді на відзив від 02.006.2023 додано скрін-шот кабінету електронної пошти представника позивача (а.с. 35), відповідно до якого заяву про уточнення позовних вимог було направлено на офіційну електронну адресу відповідача «polt_ovk@post.mill.gov.ua» разом із відповіддю на відзив 02.06.2023.
Відповідно до положень абзацу двадцять третього підпункту 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України з 05 жовтня 2021 року в судах почали функціонувати окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі також ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку (відповідне оголошення Вищої ради правосуддя опубліковано в газеті «Голос України» 04 вересня 2021 року (№168 (7668) від 04.09.2021).
Початок функціонування вказаних підсистем ЄСІТС дозволив судам вчиняти окремі процесуальні дії з використанням цих підсистем, зокрема, вручати судове рішення в електронній формі шляхом його направлення на офіційну електронну адресу учасника справи, що передбачено частинами п`ятою і сьомою статті 18, частиною п`ятою статті 251 КАС України.
Згідно з підпунктом 5.8 пункту 5 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 (далі - Положення), офіційною електронною адресою є : сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.
У силу вимог частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку. Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Так, відповідно до інформації з офіційного веб-сайту ( https://tck.pl.ua/ ) Полтавського ОТЦК адресою його електронної почти є «polt_ovk@post.mill.gov.ua», на яку і було відправлено позивачем заяву про уточнення позовних вимог.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №851 «Деякі питання використання доменних імен державними органами в українському сегменті Інтернету» затверджені Вимоги до доменних імен державних органів в українському сегменті Інтернету (далі - Вимоги) та зобов`язано міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську і Севастопольську міські державні адміністрації забезпечити, зокрема, використання посадовими особами для здійснення службового листування виключно електронних поштових скриньок, розміщених на серверах, які перебувають у доменній зоні GOV.UA або .УКР.
Згідно з пунктами 1 і 2 Вимог органи виконавчої влади, інші державні органи (далі - реєстранти) реєструють доменні імена для забезпечення представлення в Інтернеті своїх офіційних веб-сайтів, надання доступу через Інтернет до електронних реєстрів, баз даних та інших електронних інформаційних ресурсів, використання і обміну повідомленнями електронної пошти. Реєстрація доменного імені здійснюється реєстрантом у домені GOV.UA та у разі потреби у домені .УКР відповідно до правил реєстрації та використання доменних імен, установлених адміністраторами зазначених доменів.
Пунктом 6 Вимог передбачено, що в разі використання кількох доменних імен офіційним доменним іменем реєстранта є ім`я, що використовується для його офіційного вебсайту. Зазначене доменне ім`я використовується для формування електронних адрес реєстранта.
Відповідно до Правил домену GOV.UA, розміщених на сайті www.gov.ua, цей документ визначає особливості реєстрації приватних доменних імен третього рівня в спеціальному публічному домені gov.ua.
Згідно з визначенням термінів, наведених у пункті 2 Правил, реєстр - це інформаційно-технічна система обробки даних, що містить інформацію про доменні імена в спеціальному публічному домені gov.ua, адреси мережі, реєстрантів та контактних осіб реєстрантів; реєстрант - це oргани виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, а також державні організації (установи, заклади), що здійснюють основну діяльність у сфері управління або забезпечення діяльності державного органу, в інтересах яких здійснюється реєстрація та делегування приватного доменного імені в спеціальному публічному домені gov.ua.
Реєстрація доменного імені здійснюється на підставі офіційного листа, оформленого з урахуванням вимог ДСТУ 4163:2020 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів", підписаного і скріпленого печаткою реєстранта або підписаного його електронним цифровим підписом у разі надіслання листа в електронній формі (підпункт 3.8 пункту 3, пункт 4 Правил).
Таким чином, з огляду на обов`язок органів державної влади, а також державних організацій (установ, закладів) використовувати для здійснення офіційного листування поштові скриньки, зареєстровані в установленому порядку в спеціальному публічному домені gov.ua, електронна адреса з використанням такого доменного імені є офіційною у розумінні підпункту 5.8 пункту 5 Положення.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що скрін-шот з електронної пошти представника позивача про надсилання Полтавському ОТЦК та СП уточненої позовної заяви на офіційну електронну адресу, яка оприлюднена на його офіційному веб-сайті, є належним доказом надіслання позивачем уточненої позовної заяви відповідачу та підтверджує виконання ОСОБА_1 вимог частини 8 статті 47 КАС України.
За встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, не врахувавши всі докази, наявні в матеріалах справи, дійшов помилкового висновку про невідповідність уточненої позовної заяви вимогам статті 47 КАС України.
Що стосується пропуску позивачем строку на подання такої заяви, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до речення другого частини 1 статті 47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частин 1, 2 статті 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно із частиною 3 вказаної статті, підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. 
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Так, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 (а.с.19) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).
Відтак, враховуючи, що розгляд справи № 440/5872/23 здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), яке не передбачає проведення підготовчого засідання, зважаючи на приписи частини третьої статті 262 КАС України, колегія суддів вважає, що позивач мав право подати письмову заяву про зміну (уточнення) позовних вимог протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме до 14.06.2023.
Однак, заяву про уточнення позовних вимог позивач надіслав до суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» лише 17.06.2023, тобто з пропущенням 30-денного строку (на 3 дні), встановленого частиною 3 статті 262 КАС України для подання такої заяви.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості стосовно отримання позивачем копії ухвали про відкриття провадження по справі, що надало б йому можливість вчасно встановити початок спливу тридцятиденного строку для подання уточненої позовної заяви. Вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2023 по справі № 440/5872/23 клопотання представника позивача, адвоката Дубовенко Вікторії Ігорівни від 02.06.2023 про залучення співвідповідача у справі № 440/5872/23 залишено без задоволення з огляду на відсутність позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 та, як наслідок спору з вказаним суб`єктом владних повноважень. Копію вказаної ухвали представником позивача отримано за допомогою системи «Електронний суд» 09.06.2023 (а.с. 39).
Таким чином, саме на виконання недоліків, визначених в ухвалі від 09.06.2023, представником позивача 17.06.2023 і було подано заяву про уточнення позовних вимог.
З наведеного слідує, що обставини обрання неналежного відповідача та, як наслідок, неправильного формулювання позовних вимог стали відомі позивачу лише в момент отримання відзиву на позов, про що вказано у відповіді на відзив від 02.06.2023.
Таким чином, позивач, шляхом направлення клопотання про залучення співвідповідача, а в подальшому заяви про уточнення позовних вимог, намагався визначити належний та ефективний спосіб захисту свого права та вчинити дії, спрямовані на залучення в якості співвідповідача – ВЧ НОМЕР_1 , вимоги до якої він помилково не звернув при первісній подачі позову.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, п. 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria, заява № 36760/06, п. 230).
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Eckolano v. Spain) та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Отже, Суд визнав порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином позиція Європейського Суду з прав людини свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Європейським судом з прав людини неодноразово зазначалось, що «надмірний формалізм» може суперечити вимогам забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).
При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повертаючи уточнену позовну заяву з підстав пропуску строку, не врахувавши таких суттєвих обставин, як неповідомлення позивача про відкриття провадження по справі, подання заяви на виконання вимог ухвали суду від 09.06.2023, допустив надмірний формалізм, діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, та передчасно повернув заяву про уточнення позовних вимог, фактично позбавивши позивача права на судовий захист.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (ст. 320 КАС України).
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог від 17.06.2023 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви про уточнення позовних вимог до розгляду.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 320 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 по справі № 440/5872/23 в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про уточнення позовних вимог від 17.06.2023 - скасувати. 
Справу № 440/5872/23 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для вирішення питання про прийняття заяви про уточнення позовних вимог до розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова