ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 300/2368/23 пров. № А/857/14706/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Гудима Л.Я., Ніколіна В.В.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року (головуючий суддя: Микитюк Р.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Івано-Франківській області, територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Івано-Франківській області   про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, –
встановив:
ОСОБА_1 , 01.05.2023 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови повернути посвідчення водія ОСОБА_2 після скасування рішення суду першої інстанції про позбавлення особи права на керування транспортним засобами;
- зобов`язати повернути посвідчення водія на підставі нотаріальної довіреності від 21.03.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.03.2023 звернулася із письмовою заявою до начальника Територіального сервісного центру МВС № 2641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області (філії ГСЦ МВС) про повернення, на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 21.03.2023, посвідчення водія-онука ОСОБА_2 у зв`язку із скасуванням Івано-Франківським апеляційним судом 21.01.2021 постанови Івано-Франківського міського суду від 29.10.2020 та закриттям адміністративного провадження про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у тому числі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на один рік. Листом заступника начальника ТСЦ МВС № 2641 від 08.04.2023 за № 31/9/1/7-п-з у поверненні посвідчення водія позивачці як повіреній та уповноваженій особі за довіреністю, відмовлено.
Вважає такі дії протиправними, оскільки ні Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, якою затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, ні Інструкцією про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженою наказом МВС України від 07.12.2009 № 515, не містить заборони на повернення посвідчення водія, після скасування рішення суду про позбавлення права керування транспортним засобом, за зверненням уповноваженої особи.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року у задоовленні позову відмовлено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Регіональний сервісний центр ГЦС МВС в Івано-Франківській області 02.10.2023 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  30.03.2023 звернулася із письмовою заявою до начальника Територіального сервісного центру МВС № 2641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області (філії ГСЦ МВС) про повернення на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 21.03.2023, посвідчення водія - онука ОСОБА_2 у зв`язку із скасуванням постанови Івано-Франківського міського суду від 29.10.2020 та закриттям адміністративного провадження про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у тому числі з позбавленням права керувати транспортними засобами терміном на один рік.
Листом від 08.04.2023 за № 31/9/1/7п-з Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Івано-Франківській області повідомив позивачку про відсутність підстав для повернення посвідчення водія ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності.
Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що можливість видачі позивачці посвідчення водія, власником якого є ОСОБА_2 відсутня, оскільки, у відповідності до вимог частини 2 статті 238 Цивільного кодексу України, представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі Закону № 3353-XII), визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.
Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (ст. 1 Закону № 3353-XII).
Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 15 Закону № 3353-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511, затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі Положення).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що це Положення, регулює, зокрема, Порядок видачі посвідчень водія та позбавлення права на керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 20 Положення, позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства.
Вилучені посвідчення водія зберігаються у територіальному сервісному центрі МВС за місцем проживання осіб, зазначеним у судовому рішенні про позбавлення права на керування транспортними засобами.
Наказом Міністерства внутрішніх справ Укараїни від 07.12.2009  № 515 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 травня 2020 року № 408), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 січня 2010 року за № 74/17369, затверджено Інструкцію про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, яка встановлює порядок приймання іспитів для отримання особами права керування транспортними засобами, оформлення, видачі, обміну, повернення, зберігання, анулювання та знищення національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії територіальними сервісними центрами МВС (далі Інструкція).
Розділом XII цієї Інструкції визначено порядок повернення посвідчення водія особі після закінчення строку позбавлення права на керування транспортними засобами.
Так, відповідно до вимог пункту 8 розділу XII Інструкції повернення посвідчення водія (у тому числі отриманого вперше) особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснюється після закінчення строку позбавлення такого права, без складання іспитів.
Згідно пункту 10 розділу ХІІ Інструкції, на підставі рішення або ухвали апеляційного суду про скасування рішення суду першої інстанції про позбавлення особи права на керування транспортними засобами, посвідчення водія повертається особі в день її звернення до ТСЦ МВС без складання іспитів.
Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що абзацом 2 пунктом 11 розділу ХІІ Інструкції встановлено, що повернення особі посвідчення водія або видача нового здійснюється під її особистий підпис у заяві після пред`явлення документа, що її посвідчує.
Системний аналіз наведених вище норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що на підставі судового рішення апеляційного суду про скасування рішення суду першої інстанції про позбавлення особи права на керування транспортними засобами, посвідчення водія повертається особі в день її звернення до ТСЦ МВС без складання іспитів. Разом з тим, посвідчення водія, яке було вилучене у зв`язку з позбавленням права керувати транспортним засобом, такій особі повертаються під її особистий підпис у заяві, після пред`явлення документа, що посвідчує її особу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що після скасування Івано-Франківським апеляційним судом 21.01.2021 (а. с. 7), постанови Івано-Франківського міського суду від 29.10.2020, якою ОСОБА_2 позбавлено права керування транспортним засобом, позивачка звернулася із заявою до територіального сервісного центру 2641 Регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Івано-Франківській області про видачу посвідчення водія ОСОБА_2 (а. с. 4), власником якого він є, на підставі довіреності від 23.03.2023, яку посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Сопків З.І. (а. с. 8).
Отже, за встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Оскільки, посвідчення водія ОСОБА_2 , яке було вилучене у нього у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності абз. 2 п. 11 розділу ХІІ Інструкції, повертаються йому під особистий підпис у заяві про повернення посвідчення водія, після пред`явлення документа, що посвідчує його особу, що у свою чергу виключає можливість видачі позивачці посвідчення водія, власником якого є ОСОБА_2 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності.
Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно частини 2 статті 238 Цивільного кодексу України, представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.
Тобто, у спірних правовідносинах, позивачка не має права вчиняти дії щодо повернення посвідчення водія ОСОБА_2 на підставі довіреності від 23.03.2023, оскільки, в розумінні ч. 2 ст. 238 Цивільного кодексу України, такі дії може вчиняти лише особисто ОСОБА_2 .
Отже, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання позивачки, що довіреністю від 21.03.2023 ОСОБА_2 уповноважив її на отримання його посвідчення водія, оскільки у цих правовідносинах, не допускається представництво на отримання посвідчення водія.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки відповідач правомірно відмовив у видачі позивачці посвідчення водія, власником якого є ОСОБА_2 .
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до  ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, а тому судові витрати на користь позивачки стягненню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року у справі № 300/2368/23 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Ніколін