П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 215/3325/17
провадження № 51-2745км22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджан, громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за: ч. 1 ст. 125 КК - до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн; ч. 2 ст. 125 КК - до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 , ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_6 звільнено від призначених покарань у зв`язку із закінченням строків давності. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного судувід 27 квітня 2023 року апеляційні скарги прокурора та засудженого задоволено частково, вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК та в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, а цивільний позов ОСОБА_7 залишено без розгляду. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 11 вересня 2016 року приблизно о 18 год 05 хв, перебуваючи біля свого домоволодіння АДРЕСА_1 , умисно на ґрунті неприязних відносин завдав ОСОБА_8 один удар кулаком в обличчя, а потім схопив потерпілу за праве передпліччя та викрутив його у протилежний бік, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, і як наслідок, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і закрити кримінальне провадження щодо нього.
На обґрунтування касаційних вимог ОСОБА_6 вказує про те, що на момент ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження в суді першої інстанції було виявлено, що наявні у цих матеріалах постанова прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 24 липня 2017 року, а також повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 24 липня 2017 року в графі «погоджено» не були підписані прокурором ОСОБА_9 , однак під час повторного ознайомлення із матеріалами кримінального провадження після постановлення місцевим судом вироку у справі стороною захисту було встановлено наявність підписів цього прокурора у вказаних документах, які, на переконання засудженого, суттєво відрізняються від підпису цього прокурора, виконаного ним під час затвердження обвинувального акта. Таким чином, ОСОБА_6 висловлює припущення про підробку підпису прокурора ОСОБА_9 в постанові про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, а також у графі «погоджено» в повідомленні про підозру під час розгляду кримінального провадження щодо нього в суді першої інстанції. Наголошує, що апеляційний суд не надав оцінки вказаним доводам у його апеляційній скарзі та вмотивованих відповідей на них.
Також засуджений вказує про те, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик і допит свідків, а саме осіб, які були залучені як поняті під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , для з`ясування чи дійсно вони були присутні як поняті під час вказаних слідчих дій та які саме обставини події відтворювалися в ході їх проведення, а також щодо процедури проведення слідчих експериментів.
Крім того, ОСОБА_6 стверджує про допущення судами попередніх інстанцій істотних порушень вимог КПК та обґрунтування своїх висновків низкою недопустимих доказів та процесуальними документами, які складено усупереч вимогам КПК, з підстав, наведених у касаційній скарзі.
Зазначає про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого, вважав рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими, просив вказану касаційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. При цьому від засудженого та його захисника надійшли заяви про здійснення касаційного розгляду за їхньої відсутності.
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі засуджений акцентує увагу на допущених судом апеляційної інстанції істотних порушеннях вимог кримінального процесуального закону.
Як неодноразово наголошував Верховний Суд у постановах, обсяг розгляду в суді апеляційної інстанції має бути таким, щоб він дозволив відповісти на всі доводи апеляційної скарги і постановити законне та обґрунтоване рішення.
Сам апелянт визначає те коло питань, які є предметом перевірки апеляційного суду. Таким чином, процесуальні вимоги сторін відіграють роль орієнтиру, показуючи, з якими частинами судового рішення учасник судового провадження не погоджується, та зобов`язують апеляційну інстанцію надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги.
Так, не погоджуючись з вироком місцевого суду, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив цей вирок скасувати і закрити кримінальне провадження щодо нього, посилаючись на допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог КПК, ненадання місцевим судом належної оцінки наявним у матеріалах кримінального провадження доказам як кожному окремо, так і в їх сукупності.
На обґрунтування своїх апеляційних вимог, крім іншого, вказував, що наявні у матеріалах кримінального провадження постанова прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 24 липня 2017 року, а також повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 24 липня 2017 року в графі «погоджено» на час розгляду цього провадження судом першої інстанції не містили підписів прокурора ОСОБА_9 , і що підпис цього прокурора з`явився у цих документах вже після постановлення вироку місцевим судом, що за версією засудженого, може свідчити про підробку підпису прокурора ОСОБА_9 , недопустимість цих документів, і, як наслідок, вплинуло на законність ухваленого щодо нього вироку.
Додатково до апеляційної скарги ОСОБА_6 додав фотокопії вищевказаних документів без підписів прокурора ОСОБА_9 та з ними, які були зроблені стороною захисту під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження на стадії судового провадження у суді першої інстанції (05 грудня 2017 року) та в ході повторного ознайомленням з цими матеріалами після ухвалення місцевим судом вироку (24 березня 2021 року) відповідно.
Тобто, на обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений навів конкретні доводи, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом.
Однак, як вбачається з ухвали апеляційного суду, цей суд під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 не відобразив у тексті ухвали такі доводи засудженого, не здійснив їхньої перевірки, вичерпних та конкретних відповідей на них не дав, не провів ретельного аналізу і оцінки обставин, на які він посилався.
Процесуальний документ є важливим елементом процесуальної форми, який фіксує юридично значимі факти, є засобом реалізації суб`єктами процесу своїх прав та виконання обов`язків, виступає гарантією забезпечення законності під час здійснення кримінального провадження.
Статтею 110 КПК регламентовано, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, які приймаються у формі постанови, яка виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Відповідно до ст. 277 КПК письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити, крім іншого, прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення, та підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення та/або погодив його.
Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 наголосила, що процесуальні документи, які не підписані уповноваженою на те особою, не можуть породжувати відповідних правових наслідків.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, 12 вересня 2016 року до ЄРДР було внесено відомості за ч. 1 ст. 125 КК під № 120160040760002095 за фактом заподіяння ОСОБА_8 невідомою особою легких тілесних ушкоджень, а 20 липня 2017 року до ЄРДР було внесено відомості за ч. 2 ст. 125 КК під № 120170400760001420 за фактом заподіяння ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7 . Надалі ці два кримінальні провадження ймовірно були об`єднані в одне кримінальне провадження під № 120160040760002095 постановою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 .
Після цього об`єднання матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 125 КК, яке було складено слідчим СВ Тернівського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 та погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 .
Як вже зазначалося вище, в апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставив під сумнів законність таких процесуальних документів, як постанови прокурора про об`єднання матеріалів кримінального провадження від 24 липня 2017 року та повідомлення йому про підозру вже в об`єднаному кримінальному провадженні від 24 липня 2017 року, оскільки стороною захисту в ході ознайомлення із матеріалами кримінального провадження в місцевому суді, тобто після надання стороною обвинувачення до суду усіх доказів та процесуальних документів для доведення винуватості ОСОБА_6 , було встановлено відсутність підпису прокурора ОСОБА_9 в них, і який з`явився в цих документах під час повторного ознайомлення стороною захисту із цими матеріалами після ухвалення судом щодо ОСОБА_6 вироку (24 березня 2021 року).
Належне з`ясування наведених у апеляційній скарзі ОСОБА_6 обставин щодо відповідності постанови прокурора про об`єднання матеріалів кримінального провадження від 24 липня 2017 року та повідомлення йому про підозру від 24 липня 2017 року обов`язковим вимогам до процесуальних документів, закріпленим у статтях 110, 277 КПК, відіграє ключову роль для прийняття законного та обґрунтованого рішення у цій справі, як цього вимагає КПК.
Однак обставини того, чи дійсно наявні в матеріалах кримінального провадження названі документи під час розгляду справи судом першої інстанції не містили підписів прокурора ОСОБА_9 , а також, що вказані підписи з`явилися в цих документах після постановлення судом першої інстанції вироку, і чи дійсно ці підписи належать саме прокурору ОСОБА_9 , апеляційним судом не досліджувалися та не перевірялися.
Також не знайшли свого відображення в ухвалі апеляційного суду доводи у апеляційній скарзі ОСОБА_6 , які є аналогічними доводам його касаційної скарги, щодо безпідставної відмови місцевим судом у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик і допит свідків, а саме осіб, які були залучені як поняті під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Колегія суддів звертає увагу, що у цьому провадженні апеляційним судом було скасовано вирок місцевого суду Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК та в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 , кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, а цивільний позов ОСОБА_7 залишено без розгляду. Верховний Суд не ставить під сумнів цих висновків суду апеляційної інстанції та переглядає судове рішення апеляційного суду за касаційною скаргою сторони захисту.
Оскільки засуджений просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в цілому і закрити кримінальне провадження, однак суд касаційної інстанції прийшов до висновку про істотне порушення апеляційним судом кримінального процесуального закону, то судове рішення апеляційного суду підлягає перегляду саме в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК і пов`язаних з цим засудженням процесуальних питань.
Зокрема колегія суддів звертає увагу, що питання про стягнення витрат на правову допомогу та рішення щодо цивільних позовів у цьому провадженні безпосередньо пов`язані із вирішенням питання про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за інкриміновані діяння. А тому суду апеляційної інстанції слід також вирішити означені питання, виходячи із ухваленого ним рішення щодо винуватості/невинуватості ОСОБА_6 , виходячи із сукупності належних і допустимих доказів у цьому провадженні.
Таким чином суд апеляційної інстанції повинен переглянути вирок суду першої інстанції з урахуванням положень КПК про недопущення погіршення процесуального становища засудженого.
Інші доводи касаційної скарги, в тому числі й про вирішення клопотань сторони захисту, кореспондують доводам його апеляційної скарги і повинні бути розглянуті апеляційним судом під час нового апеляційного розгляду.
Вищенаведене свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог КПК щодо апеляційної перевірки вироку місцевого суду та ставить під сумнів законність та обґрунтованість рішення, прийнятого цим судом.
Суд вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
З урахуванням зазначеного, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 436 - 438, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                             ОСОБА_3