ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9951/23 Справа № 185/11019/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року                         Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
                                        судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділу ГУ Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо відмови повертання примусово вилучених грошей, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1  завернувся до судуіз вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що в результаті незаконних дій відповідача з нього було двічі стягнуто за рахунок пенсії грошові кошти на виконання судового рішення, у зв`язку із чим утворилась заборгованість 163 486,05 грн. (1 879,15 грн. * 87 місяців).
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви скарги без руху.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу від 03 жовтня 2023 року та ухвалити рішення про задоволення позовної заяви. В обґрунтування посилається на те, що раніше прийнятими судовими рішеннями, зокрема рішенням суду від 17.02.2021 року вже встановлені усі необхідні обставини для задоволення його позову та повернення примусово вилучених грошей.
Від ГУ Державної податкової служби у Дніпропетровській області надійшов відзив на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в якому він просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону. Крім того звертав увагу, що позивачем не правильно зазначено назву відповідача, оскільки такої організації не існує, а відокремленим підрозділом, повноваження його територіально розповсюджується на Дніпропетровську область є саме ГУ Державної податкової служби у Дніпропетровській області.
Також ОСОБА_1 подано заяву на відзив на апеляційну скаргу, в якій він зазначав, що реорганізація ДПС Українине вплинула на незаконність дій їх структурних підрозділів щодо незаконності вилучення у нього грошових коштів. Всі фактичні обставини справи встановлені у судових рішеннях, окрім розміру завданої шкоди. Не заперечує щодо участі ГУ ДПС у Дніпропетровській області під час розгляду справи та просить суд прийняти рішення по поверненню грошових коштів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.2 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що по даній справі оскаржується ухвала суду про повернення позовної заяви, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконані навіть з урахуванням поданої ним заяви.
Такий висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. Якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважаться неподаною і повертається заявникові.
У ч.2 вказаної статті ЦПК України зазначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 175 України, а саме п.2, 4, 5, 7, 8, 9,10. Крім того було зазначено, що до позовної заяви у порушення вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України не додано документів про сплату судового збору або документів щодо звільнення від його сплати, а також копій документів доданих до позовної заяви для сторін. (ч.1 ст.177 ЦПК України) (а.с.3-4)
ОСОБА_1  особисто отримавкопію ухвали про залишення позовної заяви без руху 21.09.2023 року, про що свідчить розписка позивача на супровідному листі від 04.09.2023 року (а.с.5)
28 вересня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він зазначав, що надсилає суду нову позовну заяву з відомостями, які йому відомі та додатками відповідно до кількості осіб. Також наголошував, що його позовні вимоги ґрунтуються на відмові відповідача повертати гроші, примусово стягнуті з нього двічі у супереч вимог закону, що підтверджується доданою відповіддю Павлоградського відділу ГУ ДПС та листом Державної казначейської служби. Крім того у відповідності до ст. 136 ЦПК України та ухвали ВСУ, просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, що підтверджується довідкою по майновий стан. Зазначав, що судових витрат не очікує понести, інших позовів до цього ж відповідача не подавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За правилом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями175,177 ЦПК України.
Статтею 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із положеннями ч.1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 01 вересня 2023 року, а саме не виконано вимоги п. п. 2 - 8 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, і зокрема позовна заява не містить змісту позовних вимог: способу захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Суд першої інстанції, вважаючи, що позов не відповідає положенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, мав процесуальне право залишити позов без руху та у випадку не усунення таких недоліків повернути особі яка його подала у відповідності до положень ст. 185 ЦПК України
З матеріалів справи вбачається, що надана на виконання ухвали без руху заява не усунула всі недоліки позовної заяви зазначені судом, зокрема, відсутня ціна позову, тоді як позов містить майнову вимогу, зазначено не повні данні сторони відповідача у справі, з наданих позивачем відповіді органів ДПС та ДКС не вбачається характеру спору та підстав його виникнення, посилання позивача на судові рішення у справі засвідчують лише факт його звернення до суду з вимогами про стягнення грошових коштів, які не були задоволені. Позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
З урахування викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху на момент постановлення оскаржуваної ухвали від 03 жовтня 2023 року не було виконано в повному обсязі, що свідчить про обґрунтованість ухваленого судового рішення про повернення позовної заяви.
Аналізуючи зміст апеляційної скарги, колегія суддів враховує те, що вона не містить конкретних мотивів, за яких скаржник не погоджується саме з підставами повернення позовної заяви чи їх спростовує. Також апеляційна скарга не містить посилання на вчинення скаржником конкретних дій у виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху з метою усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, або спростування підстав, з яких вона у подальшому була повернута.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 ..
Враховуючи викладене, апеляційна скарга позивач не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції від 03 жовтня 2023 року скасуванню.
При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що повернення позовної заяви не є обмеженням доступу до правосуддя та не перешкоджає ОСОБА_1 повторно звернутися до суду із такою позовною заявою після усунення обставин, які були підставою для її повернення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: