КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

єдиний унікальний номер справи: №754/14783/17
номер провадження №22-ц/824/1081/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
05 вересня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
          судді - доповідача                                  Білич І.М.
          суддів                                                      Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
          секретаря                                                 Рагушіна І.В.
          за участі:  заявника                                ОСОБА_1 
         представника скаржника                      адвоката Шевченко Т.Ю.
                                                  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року постановлену під головуванням судді Деснянського районного суду міста Києва Галась І.А., 
у цивільній справі № 754/14783/17 за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами від 30 вересня 2020 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в порядку виконання рішення суду відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» про визнання неправомірними дії КНП КДЦ Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду у справі 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, визнання незаконними та скасування наказів КНП КДЦ Деснянського району м. Києва, стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м. Києва середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі,-
 
                                                  в с т а н о в и л а:
 
19 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 30 вересня 2020 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в порядку виконання рішення суду відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до КНП «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» про визнання неправомірними дії КНП КДЦ Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, визнати незаконними та скасувати накази КНП КДЦ Деснянського району м. Києва, стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м. Києва середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі.
В обґрунтування заявлених вимог зазначаючи,  що 12 серпня 2022 року з отриманої відповіді Пенсійного фонду України їй стало відомо, що розмір її середньомісячного, а відповідно і середньоденного заробітку є значно більшим, ніж той, на підставі якого їй було здійснено розрахунок середньоденного заробітку за час затримки виконання рішення суду ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року. У зв`язку з наведеним, просила скасувати ухвалу суду від 30 вересня 2020 року та стягнути на їх користь заробітну плату виходячи з розміру заробітної плати, який був повідомлений КНП «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» органам пенсійного фонду.
 
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. 
Скасовано за нововиявленими обставинами ухвалу Деснянського районного суду міста Києва № 754/14783/17 (6/754/839/20) від 30 вересня 2020 року та постановлено нову, якою заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 33 550 грн. 25 коп.
В іншій частині вимог - відмовлено.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду, КНП «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» подало апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи про порушення його прав на захист у зв`язку із долученням до матеріалів справи доказів та письмових пояснень заявника, без попереднього направлення їх скаржнику. Вказуючи на наявність сумнівів щодо об`єктивності головуючого судді Галась І.А. під час розгляду даної справи у зв`язку з відхиленням судом доказів наданих КНП «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва», а також, у зв`язку з тим, що заявник є присяжною у Деснянському районному суді міста Києва та безпосередньо приймала участь, як присяжна, під час розгляду справи під головуванням судді Галась І.А. Вважаючи, що: заявником було порушено строки звернення до суду із заявою про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами; подана заява не відповідає приписам п.п. 2,3 ч. 3 ст. 426 ЦПК України; обставини на які посилається заявник, не є нововиявленими. Вказуючи на відсутність у нього можливості виконати рішення щодо фактичного допуску заявника до роботи через здійснення нею активних дій щодо уникнення з`явлення за місцем роботи, зокрема, й за вимогами державного виконавця. Також, вказуючи про те, що сума коштів зазначена у звітності щодо перерахування грошових коштів заявнику, була вказана з урахуванням сплати роботодавцем обов`язкових податків, які сплачуються із доходу працівників. Таким чином, висновок суду про те, що сума коштів зазначених у відомостях отриманих з податкової служби є сумою заробітної плати, не відповідає вимогам закону та сформованій судовій практиці.
 
31 травня 2023 року від заявника на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що остання не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін. Зазначаючи, що ОСОБА_2 не має законних підстав для представництва КНП «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» в судах. Надані заявником скріншоти з офіційного сайту Деснянського районного суду міста Києва свідчать про відсутність інформації у загальному доступі щодо неї, як щодо присяжної, протягом 2022-2023 років у судових засіданнях під головуванням судді Галась І.А. Строків на звернення до суду із заявою вона не порушувала. Рішення суду щодо поновлення заявника на роботі наразі виконано не було.
 
У судовому засіданні  представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Заявник заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
            
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Постановляючи ухвалу про перегляд ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що на час винесення ухвали Деснянського районного суду міста Києва 30 вересня 2020 року інформація про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за період часу з 02 березня 2020 року по 30 вересня 2020 року існувала, однак не була відова останній та суду. З огляду на вказане, заявлену ОСОБА_1 обставину, щодо реального розміру нарахованої їй заробітної плати, суд першої інстанції вважав нововиявленою, в розумінні п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України.
 Проте, погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.
 
Частинами 1,2 ст. 423 ЦПК України встановлено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (ч.2 ст.423 ЦПК України).
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст. 423 ЦПК України).
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені нормами процесуального закону, відсутні.
До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду  справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п.40).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).
 
Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у вказаній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 757/12964/15-ц зазначив, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи. Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.
Верховний Суд у постанові від 13 травня 2021 року у справі № 185/3384/18 дійшов висновку про те, що неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов'язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
 
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в справі № 754/14783/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дії КРП КДЦ Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, задоволено частково.
 Визнано незаконним та скасовано наказ № 222 від 07 листопада 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря - стоматолога - терапевта філії № 3 Комунального підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва. Поновлено ОСОБА_1 на посаді. 
Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18 990 грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. У задоволенні іншої частини вимог, відмовлено.
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року змінено в частині назви відділення, у якому поновлено позивача та зменшено розмір моральної шкоди до 10 000 грн. В іншій залишено без змін.
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку виконання рішення суду відповідно до статті 236 КЗпП України, у якій просила стягнути з КНП «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу - різницю в заробітку за час затримки виконання постановленого по суті спору рішення від 04 квітня 2018 року за період з червня 2018 року по травень 2020 року в розмірі 339 470 грн. 64 коп.
 
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 26 842 грн. 20 коп. В іншій частині вимог відмовлено.
 
Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України, суд першої інстанції виходив з того, що КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва не було виконано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року, і оскільки зазначеним рішенням визначено середньоденний заробіток ОСОБА_1 в розмірі 182 грн. 60 коп., а затримка виконання рішення становить 147 робочих днів, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 26 842 грн. 20 коп. (147 робочих днів х 182 грн. 60 коп.).
З вказаного вбачається, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року  за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , якою розмір середньоденної заробітної плати визначеної за рішенням Деснянського районного суду від 04 квітня 2018 року не оскаржувалася.
 
12 серпня 2022 року з отриманої відповіді Пенсійного фонду України, як зазначає ОСОБА_1 їй стало відомо, що розмір її середньомісячного, а відповідно і середньоденного заробітку є значно більшим, ніж той, на підставі якого їй було здійснено розрахунок середньоденного заробітку за час затримки виконання рішення суду ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року.
Просила переглянути ухвалу за нововиявленими обставинами стягнути заробітну плату за період часу з 02 березня 2020 року по 30 вересня 2020 року виходячи з розміру заробітної плати, який був повідомлений КНП КДЦ Деснянського району м. Києва органам Пенсійного фонду.
Відповідно до інформації з особистого кабінету ОСОБА_1 яка була надана до Пенсійного фонду КНП КДЦ, як страхувальником ОСОБА_1 в березні 2020 року їй нараховано заробітну плату - 4969,36 грн.; в квітні 2020 року - 4763,49 грн; в травні 2020 року  - 4763,48 грн; в червні 2020 року - 4763,48 грн; в липні 2020 року -  4763,48 грн.; в серпні 2020 року - 4763,48 грн; у вересні 2020 року - 4763,48 грн., а всього - 33550 грн.
 І саме сумарна складова  зазначених вище виплат і стала підставою для задоволення судом першої інстанції заяви позивача щодо перегляду ухвали за нововиячвленими  обставинами.
 
Однак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що розмір середньоденної заробітної плати 182 грн. 60 коп.  був визначений в ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року, яке в даному випадку не є предметом перегляду за нововиявленими обставинами. 
 
Із наданої до суду заяви  щодо інформації з особистого кабінету ОСОБА_1 яка була надана до Пенсійного фонду КНП КДЦ, заробітна плати (дохід, грошове забезпечення) з ПФ України. Згідно до яких у квітні 2016 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у сумі 3 537 грн. 80 коп., а у травні - 3 766 грн. Кількість робочих днів у травні та квітні 2016 року становила 40 днів. Виходячи з наведеного, розмір середньоденного заробітку позивача становила 182 грн. 60 коп. (3 537 грн. 80 коп. + 3 766 грн. / 40 робочих днів = 182 грн. 60 коп.).
 
Тобто є  незмінним, а саме тим, що був покладений в основу як рішення рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року так і ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року.

 
Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 у заяві про перегляд ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами обставини, зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин та не є нововиявленими.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Частиною 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що   підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
 
            Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру Деснянського району м. Києва» задовольнити частково.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами від 30 вересня 2020 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в порядку виконання рішення суду відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр Деснянського району м. Києва» про визнання неправомірними дії КНП КДЦ Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду у справі 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, визнання незаконними та скасування наказів КНП КДЦ Деснянського району м. Києва, стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м. Києва середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі, залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                      Судді: