П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/13770/22	

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,
повний текст судового рішення
складено 26.12.2022, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Алієва Тапдингалі Огли в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2022 року Головне управління ДПС в Одеській області (надалі – ГУ ДПС) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі – відповідач), в якому просило стягнути з відповідача податковий борг в загальній сумі 187991,81 грн..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки відповідач своєчасно не сплатив угоджену суму податкового зобов`язання на загальну суму 187991,81 грн., яка складається з наступних сум: 173543,98 грн. – податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та 14447,83 грн. – військовий збір, податковим органом була сформована та направлена в адрес відповідача податкова вимога від 14.06.2019 року №75457-51, яка не була оплачена, що і стало підставою для подання такого позову. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Алієв Т. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідач за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 17.01.2008 року зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10).
Відповідно до довідки – розрахунку заборгованості до бюджету за відповідачем станом на 20.01.2022 року рахується наступна податкова заборгованість: 
- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 173543,98 грн. з яких: 121038,79 грн. – податкове зобов`язання, 30429,70 грн. – штрафна санкція, 22075,49 грн. – пеня.
- по військовому збору на загальну суму 14447,83 грн. з яких: 10086,57 грн. – податкове зобов`язання, 2521,64 грн. – штрафна санкція, 1839,62 грн. – пеня. 
Як слідує з матеріалів справи, податковим органом було здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року та за результатами вказаної перевірки 05.02.2019 року складений Акт №179/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , зі змісту якого вбачається, що у 2 кварталі 2017 року відповідач отримав дохід на суму 672437,71 грн. у вигляді додаткового блага по факту списання (прощення) банком основної суми кредиту відповідача на вказану суму, однак в порушення ст.стс.162, 163, 164 та 167 Податкового кодексу України відповідач не подав декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік до 01.05.2018 року, і не сплатив до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 121038,79 грн. та військовий збір на суму 10086,57 грн. (а.с.18-22) до 01.08.2018 року. 
Копію Акту було направлено на адресу відповідача: АДРЕСА_1 рекомендованим поштовим відправленням 08.02.2019 року, яке повернулось з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.18 – зворотна сторона)
На підставі вказаного Акту податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення: 
- №0009301305 від 08.04.2019 року за платежем по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 151298,49 грн., з яких: 121038,79 грн. – податкове зобов`язання та 30259,70 грн. – штрафна санкція;
- №0009321305 від 08.04.2019 року за платежем по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 12608,21 грн. з яких: 10086,57 грн. – податкове зобов`язання та 2521,64 грн. – штрафна санкція;
- №0009311305 від 08.04.2019 року за платежем по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування нараховано штрафну санкцію на суму 170,00 грн..
Податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу відповідача: АДРЕСА_1 рекомендованим поштовим відправленням 19.04.2019 року, яке повернулось з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.22 – зворотна сторона).
Факту оплати або оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в судовому чи адміністративному порядку не встановлено, і сторони на такі обставини не посилаються. 
В подальшому контролюючим органом було сформовано та надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом податкову вимогу форми «Ф» від 14.06.2019 року №75457-51 на загальну суму 187991,81 грн., а саме: за основним платежем – 131125,36 грн., штрафні санкції – 32951,34 грн. та пеня – 23915,11 грн., яка була надіслана відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_1 , яке повернулась до контролюючого органу з позначкою пошти «за закінченням строку зберігання» (а.с.26-27).
Визначена вказаною податковою вимогою сума податкового боргу залишилась несплаченою на момент подачі позову у цій справі, на підтвердження чого податковим органом наданий розрахунок податкового боргу та інтегрована картка платника податків.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту існування податкового боргу відповідача на суму 187991,81 грн., яка була включена до податкової вимоги від 14.06.2019 року №75457-51, але на час звернення ГУ ДПС до суду із цим позовом вказану суму боргу відповідач не погасив, що, в свою чергу, підтверджує наявність підстав для задоволення позову. 
В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на помилковість висновків суду першої інстанції, посилаючись на те, що по-перше – суд першої інстанції не залучив відповідача до участі у справі; по-друге – матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу податкових документів, (податкових повідомлень-рішень від 08.04.2019 року та податкової вимоги від 14.06.2019 року), тому вказані суми податкового боргу не є узгодженими та не підлягають стягненню; по-третє – на день звернення ГУ ДПС до суду з цими позовом (30.09.2022 року) сплив 1095 денний термін з дня виникнення податкового боргу, нарахованого податковими повідомленнями-рішеннями від 08.04.2019 року, що виключає підстави для його стягнення в судовому порядку. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, а доводи апелянта відхиляє з наступних підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Стосовно доводів апелянта про незалучення судом першої інстанції відповідача до участі у розгляду справі, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.3 ч.3 ст.317 КАС України розгляд адміністративним судом справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є однією з обов`язкових підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.
Як слідує з матеріалів справи, і про це зазначено в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень в Одеському окружному адміністративному суді на надсилання поштової кореспонденції, відповідача було повідомлено про розгляд справи в порядку ст.130 КАС України, шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті Судової влади. 
Враховуючи виключні обставини, які пов`язані із відсутністю в Одеському окружному адміністративному суді коштів на направлення учасникам процесу поштових повідомлень про час та місце розгляду справи, а наявні на час розгляду справи в суді першої інстанції матеріали справи не містили будь-яких інших відомостей про можливі засоби зв`язку із відповідачем, окрім його адреси, колегія суддів вважає, що не направлення судом першої інстанції в адрес відповідача повідомлення про час та місце розгляду справи не є достатньою та безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції. 
Що стосується доводів апелянта про неузгодженість сум податкового боргу та про сплив строку давності для його стягнення в судовому порядку, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.4 ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Згідно із пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 41.4 ст.41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.
Згідно з пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Згідно пунктів 102.1, 102.4 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
З наведених законодавчих норм слідує, що крім Кодексу адміністративного судочинства України, строк звернення до адміністративного суду в податкових правовідносинах визначаються також і Податковим кодексом України.
При цьому, пунктом 102.4 ст.102 ПК України визначений строк, протягом якого може бути стягнутий податковий борг – це 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що дана норма Податкового кодексу України є спеціальною нормою при вирішенні питання про строк звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, і цей кодекс не передбачає можливості поновлення такого строку. 
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (пп.14.1.39. п.14.1 ст.14 ПК України)
Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Статтею 42 ПК України передбачені, зокрема, наступні правила: 
- податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті (42.1);
- у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (п.42.5).
Як вже зазначено вище податковими повідомленнями-рішеннями від 08.04.2019 року №0009301305, №0009321305 та №0009311305 були нараховані податкові зобов`язання за невиконання відповідачем податкового обов`язку по декларуванню до 01.05.2018 року та сплати до 01.08.2018 року ПДФО та військового збору, а тому нарахування податковим органом таких податкових зобов`язань здійснено в межах строків давності.
При цьому, податкові повідомлення-рішення від 08.04.2019 року №0009301305, №0009321305 та №0009311305 були направлені податковим органом за вірною податковою адресою відповідача: АДРЕСА_1 , яка також зазначена і в апеляційній скарзі, тобто є актуальною і на час розгляду судом даного спору.
Виходячи з цього, вказані податкові повідомлення-рішення відповідно до приписів п.42.5 ст.42 ПК України вважаються врученими відповідачу, що спростовує твердження апелянта про невручення йому вказаних ППР.
Згідно з п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до п.56.3 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Підпунктом 56.15 ст.56 ПК України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Факту оскарження відповідачем податкових повідомлень-рішень від 08.04.2019 року №0009301305, №0009321305 та №0009311305 в судовому чи адміністративному порядку судом не встановлено, і відповідач на існування таких обставин не посилається.
Згідно пункту 57.3 ст.56 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Таким чином, оскільки податкові повідомлення-рішення від 08.04.2019 року №0009301305, №0009321305 та №0009311305 вважаються врученими, в судовому чи адміністративному порядку не оскаржені, то визначені цими рішеннями суми податкових зобов`язань вважаються узгодженими, що спростовує доводи апелянта про неузгодженість таких податкових зобов`язань.
Відповідно, несплата таких угоджених податкових зобов`язань протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження, вказує на виникнення у відповідача узгодженого податкового боргу на суму таких податкових зобов`язань, яка, як зазначено, вище складає 187991,81 грн..
Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вже зазначено вище, за наявними сумами податкового боргу податковий орган сформовав та направив відповідачу податкову вимогу від 14.06.2019 року №75457-51 (форма «Ф») на суму 187991,81 грн.. (а.с.26), яка за правилами п.59.1 ст.59 та п.42.5 ст.42 ПК України також вважається врученою у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України (в редакції на час формування вказаної податкової вимоги) стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Таким чином, звернення ГУ ДПС до суду з даним позовом повинно було бути здійснено не пізніше ніж 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, нарахованого податковими повідомленнями-рішеннями від 08.04.2019 року №0009301305, №0009321305, №0009311305, та не раніше, ніж 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) відповідачку податкової вимоги.
Оскільки суми, які є предметом цього позову, набули статусу податкового боргу після направлення відповідачу зазначених податкових повідомлень-рішень від 08.04.2019 року та не пізніше, ніж була сформована податкова вимога від 14.06.2019 року №75457-51, а даний позов подано у вересні 2022 року, то є очевидним, що подача цього позову відбулась вже поза межами 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, який є предметом цього позову.
Разом з тим, Законом №2120-IX від 15.03.2022 року (зі змінами, внесеними згідно з Законами №2142-IX від 24.03.2022 року, №2260-IX від 12.05.2022 року) статтю 102 доповнено пунктом 102.9 наступного змісту: «На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом».
Таке законодавче положення було чинним як на час звернення ГУ ДПС до суду із цим позовом, так і на час винесення рішення судом першої інстанції.
Режиму воєнного стану в Україні дії з 24.02.2022 року і по сьогоднішній день. 
Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що звернення ГУ ДПС з даним позов до суду 30.09.2022 року відбулось без порушення строку, визначеного статтею 102 ПК України, що спростовує доводи апелянт про неможливість стягнення вказаного податкового боргу в судовому порядку. 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Алієва Тапдингалі Огли в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька