ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/4314/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в полрядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області 
          на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року (головуючий суддя Конишева О.В.) 
           в адміністративній справі №280/4314/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до відповідачів Головного управління ДПС у Запорізькій області,  Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-  

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", звернувся 20.06.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів Головного управління ДПС у Запорізькій області,  Державної податкової служби України, в якому просив:  
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 3710938/24510970 від 26.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 19.02.2021 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 3710931/24510970 від 26.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №18 від 19.02.2021 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 3710926/24510970 від 26.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №16 від 18.02.2021 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року (яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.11.2023 року),  позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації:
№ 3710938/24510970 від 26.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 19.02.2021;
№ 3710931/24510970 від 26.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №18 від 19.02.2021;
№ 3710926/24510970 від 26.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №16 від 18.02.2021.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» податкову накладну №19 від 19.02.2021, №18 від 19.02.2021, №16 від 18.02.2021.
30.08.2023 на адресу суду першої інстанції надійшли документи про підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» про ухвалення додаткового судового рішення у справі – задовольнлено частково.
Ухвалено додаткове рішення по справі №280/4314/23.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» витрати на правову допомогу у розмірі 3500грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» витрати на правову допомогу у розмірі 3500грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.
В іншій частині заяви - відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням, Головне управління ДПС у Запорізькій області  подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що справа є типовою, незначної складності, відтак розмір витрат є завищеним.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що представник позивача просить стягнути витрати на надання правничої допомоги у розмірі 10000грн.
Згідно   акту приймання-передачі наданої правової допомоги, позивач отримав правову допомогу, яка полягала у наступному: підготовка позовної заяви - 5000 грн, підготовка відповіді на відзив-5000 грн.
Згідно рахунку-фактури № СФ-0000143 від 24.08.2023 у справі позивачем сплачено витрати на правничу допомогу у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №  8602 від 24.08.2023 року.
Детальний розрахунок наведений в розрахунку гонорару та Акті-приймання - передачі №ОУ-0000143.
Суд першої інстанції частково задовольнив заяву позивача та стягнув витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн. (з кожного відповідача).
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», норми Цивільного кодексу України, КАС України. 
Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” №5076-VI від 05.07.2012 договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, видами адвокатської діяльності є, зокрема, 
- надання правової інформації, 
- консультацій і роз`яснень з правових питань, 
- правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати:
- консультації, 
- роз`яснення, 
- складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, 
- здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. 
Отже, до правової допомоги належать: 
- консультації, роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Водночас, втирити на професійну правничу допомогу мають бути співмірними та справедливими.  
При цьому, частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Матеріалами справи підтверджується, що 30.08.2023 року (після ухвалення рішення у справі) до Запорізького окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява/клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10000грн. (а.с. 168-175)
Отже зазначена заява про стягнення витрат на правничу допомогу надійшла до суду першої інстанції після ухвалення рішення (а.с. 159-164).
При цьому, після ухвалення рішення процесуальний закон надає можливість звернутися до суду з такою заявою лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Водночас, матеріали справи не містять підтверджень, що позивачем зроблено про це відповідну заяву.
Зокрема, зазначена справа розглядалася в письмовому провадженні, отже до закінчення розгляду справи позивач (представник позивача) повинен був надати до суду повідомлення (заяву), що докази про витрати на правничу допомогу будуть надані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду, однак такої заяви матеріали справи не містять.
Також процесуальний закон встановлює, що за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, частиною. 3 ст. 143 КАС України визначено: 
якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Тобто вирішити питання про витрати на правничу допомогу після ухвалення рішення у справі це право, а не обов`язок суду, водночас реалізується це право за умови якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач не зазначив поважних причин з яких він не надав до закінчення розгляду справи доказів про витрати на правничу допомогу.
З огляду на приписи ч. 3 ст. 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення за умови попередньої заяви про це від учасника судового процесу і лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз вказаних положень КАС України дає підстави для висновку, що таке право надано учасникам судового процесу у разі розгляду справи в порядку загального позовного провадження.
Однак, у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 12.11.2020 по справі №640/13697/19, від 03.12.2020 у справі №300/2425/19 та від 12.08.2020 у справі №340/2449/19.
За результатом розгляду заяви/клопотання позивача, судом апеляційної інстанції не встановлено наявності умов для ухвалення додаткового судового рішення щодо судових витрат, оскільки позивачем своєчасно не були надані до суду докази таких витрат та не зазначено про поважність причин неможливості надати такі докази. 
Таким чином, суд першої інстанції не надав оцінку обставинам справи з урахуванням частини 7 ст. 139 КАС України та частини 3 ст.143 КАС України, як наслідок, суд першої інстанції припустився помилкового висновку про можливість часткового задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що зазначені обставини справи та норми процесуального законодавства дають підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення.
  Отже, додаткове рішення від 07.09.2023 підлягає скасуванню.
  Заяву позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10000грн. слід залишити без розгляду, оскільки з урахуванням частини 7 ст. 139 КАС України та частини 3 ст.143 КАС України позивач своєчасно не надав до суду докази таких витрат та не зазначив про поважність причин неможливості надати такі докази своєчасно.
Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
           
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – задовольнити частково.
Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року – скасувати. 
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» про ухвалення додаткового рішення, яким  стягнути з відповідачів  витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн. - залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 29.11.2023 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова