ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 грудня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/11083/23	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
          розглянувши в порядку пиьмового провадження в місті Дніпро  апеляційну скаргу Апостолівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області   
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від   18.07.2023, (суддя суду першої інстанції Златін С.В.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/11083/23   за позовом   ОСОБА_1   до Апостолівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області  про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
          23.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 
          - визнати протиправною відмову Апостолівського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.
- зобов`язати Апостолівський відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503- XII
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач має право на отримання паспорта книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ, а відповідач протиправно відмовив їй у видачі такого документа.
          Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 18.07.2023 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнав протиправною відмову Апостолівського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у видачі ОСОБА_1  паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ. Зобов`язав Апостолівський відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503- XII. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно даних Єдиної інформаційно – аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ОСОБА_1 13.11.2017 документована паспортом у формі ID – картки. Також, відповідач зазначає, що чинним законодавством не визначено підстав для заміни паспорта у формі картки на паспорт у формі книжечки.
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає  задоволенню з наступних підстав.
15.03.2023р. позивач звернулась до Апостолівського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області  із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України (зразка 1994 року - книжечкою).
Листом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 22.03.2023р. за № 1240-275/1240-23 повідомлено позивача про те, що згідно перевірки даних позивач документована паспортом громадянина України у вигляді ID-картки, який на момент розгляду цієї заяви є дійсним. Отже у особи, яка отримала паспорт громадянина України у вигляді ID-картки відсутні правові підстави для повернення дійсного та придатного для використання паспорту. Окрім того повідомлено, що чинним законодавством України не передбачено можливість обміну паспорту громадянина України у формі ID-картки  на паспорт громадянина України зразка 1994 року за бажанням.
Не погодившись із відмовою відповідача позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в цій справі.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач звертався із заявою про оформлення і видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки та листом від 22.03.2023р. за № 1240-275/1240-23 відповідач  відмовив у такій заяві, суд визнає відмову у видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки протиправною та вважає за необхідне зобов`язати відповідача оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки.
          Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За приписами частини другої   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
   Згідно з пунктом 1 частини 1   статті 5 Закону України «Про громадянство України»   документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.
   Відповідно до   статті 5 Закону України «Про громадянство України»   Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-XII   затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення), згідно з пунктами 2 та 3 якого, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
   Пунктом 13 Положення встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
   З 06.12.2012 набрав чинності   Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI   (далі - Закон № 5492-VI), яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
   Згідно з частиною 1   статті 1 Закону №5492-VI   суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим   Законом   документів, регулюються   Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
   Частиною 1   статті 4 Закону №5492-VI   встановлено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим   Законом   інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих   Конституцією України   свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
   Відповідно до частини 1   статті 10 Закону №5492-VI   внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог   Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).   Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
   Згідно з пунктом «а» частини 1   статті 13 Закону №5492-VI   паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим   Законом   із застосуванням засобів Реєстру.
   Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» від 14.07.2016 № 1474-VIII, який набрав чинності з 1 жовтня 2016 року, (далі - Закон № 1474-VIII)   статтю 13 Закону № 5492-VI   доповнено частиною 3 наступного змісту: «Паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій. Посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідчення водія не містять безконтактного електронного носія.».
   Також   Законом № 1474-VIII   частину 2   статті 21 Закону № 5492-VI   викладено в такій редакції: «Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»
   Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5   статті 14 Закону № 5492-VI   форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
   Кабінету Міністрів України пунктом 7 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1474-VIII доручено у місячний строк з дня набрання чинності цим   Законом   привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
   Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
   Згідно з пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок № 302) паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
   Обмін паспорта здійснюється у разі зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації) (підпункт 1 пункт 6 Порядку № 302).
   Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
   Пунктами 14 та 32 Порядку № 302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта.
Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
   Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 листопада 2018 року (справа №820/3327/16), від 29 листопада 2019 року у справі №260/1414/18, від 10 грудня 2020 року у справі №240/575/20.
          Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 має паспорт громадянина України у формі ID картки № НОМЕР_1 , виданий 13.11.2017, дійсний до 13.11.2027.
           15.03.2023 позивач звернулась до Апостолівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області   із заявою про видачу паспорта громадянина України у вигляді книжечки. Зазначила, що це пов`язано з її релігійними переконаннями. При цьому, заява про видачу паспорта написана власноруч в довільній формі, документів, визначених чинним законодавством для умов видачі (обміну) паспорта до заяви не додано.
          Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що позивач, маючи дійсний паспорт громадянина України у вигляді ID не має правових підстав для отримання іншого паспорта. Більше того, суд звертає увагу, що позивач за обміном паспорта в порядку Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 не зверталась, про наявність визначених законом підстав для обміну паспорта не зазначила.
          Таким чином, позивач не дотрималась порядку звернення до відповідача за отриманням (обміном) паспорта громадянина України у формі книжечки, вказане свідчить про те, що відповідач обґрунтовано відмовив у задоволення заяви позивача. 
          Колегія суддів враховує, що правова позиція щодо наявності права громадян на отримання паспорта у формі книжечки була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 за позовом особи до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії вказано на ознаки цієї типової справи:
а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення №2503-ХІІ;
б) відповідач - територіальні органи ДМС України;
в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення № 2503-ХІІ.
   Розглянувши зразкову справу №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що норми   Закону №5492-VI, на відміну від норм Положення №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог   статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом»), не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя в контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення   статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   від 04 листопада 1950 року.
   Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі констатувала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
   З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі позивачеві паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ є обґрунтованими. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самі по собі дії Відділу УДМС щодо відмови позивачеві у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали   Закону №5492-VI.
   Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пунктів 21, 22 частини 1   статті 4 КАС України   типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.
Таким чином, ознаками типових адміністративних справ є один і той же відповідач-суб`єкт владних повноважень та/або його відокремлені структурні підрозділи, аналогічні підстави публічно-правового спору, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин та аналогічні позовні вимоги.
          Водночас в справі, що розглядається  позивач, звертаючись у минулому за оформленням паспорту громадянина України у формі ID картки (біометричного закордонного паспорту) вже надавала згоду на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, і унікальний номер запису в Реєстрі вже був сформовано.
   Так, УНЗР було присвоєно позивачці у 2017 році у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України у формі ID картки.
Матеріалами справи підтверджено, що при зверненні до органу міграційної служби із заявою, позивач хоча і зазначала про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, водночас не вказала, що вона не надає згоду на використання своїх персональних даних.
   Разом з тим, у зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.
          У зв`язку із наведеним, суд апеляційцної інстанції  погоджується із      доводами заявника апеляційної скарги, що суд першої інстанції помилково відніс справу № 380/5977/21 до типової відносно зразкової справи № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
          Колегія суддів також звертає увагу, що Верховний Суд у справі № 160/1/21 (постанова від 21 грудня 2022 року) погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.
Відповідно до частин 1 - 4   статті 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5   статті 242 КАС України).
          Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
          З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Апостолівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області   - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 в адміністративній справі № 160/11083/23 – скасувати та прийняти нову постанову.
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.    
Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 
                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай