П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
08 вересня 2023 року                                                                                 м. Київ
 
Справа № 371/1296/22
Провадження: № 33/824/3872/2023
 
Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Миронівського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року, винесену під головуванням судді Кириленко М.О., 
про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
 
Постановою Миронівського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 536, 8 грн.
Не погодившись із таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 20 липня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати постанову Миронівського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в протоколі відсутнє прізвище поліцейського, який його заповнював, також не зазначено перелік документів, які додаються, а саме направлення до медичного закладу, та не зазначено про те чи здійснювалась відео-фіксація та на який пристрій. 
Зауважував, що працівники поліції не повідомили його про причину зупинки, при тому, що вінжодних правил дорожнього руху не порушував. 
Зазначав, що у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, а тому поліцейський не мав права направляти його до лікаря для проведення огляду на стан сп`яніння. Окрім того, направлення до медичного закладу для проходження огляду не складалось на місці зупинки по причині відсутності бланків. 
Вказував, що йому не були відомі наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а після того як він дізнався про них, наполягав на проходженні огляду, однак вказане на відеозаписі зафіксовано не було. 
Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що суд першої інстанції виніс оскаржувану постанову за відсутності   ОСОБА_1  та його представника. При цьому, вони з`явились у визначений час та чекали на судове засідання, яке з невідомих причин не відбулось, після чого вони покинули приміщення суду. 11 липня 2023 року ОСОБА_1 отримав постанову та дізнався про результат розгляду справи.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Обмеження на реалізацію права на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав. 
Матеріали справи свідчать, що про розгляд справи 05 липня 2023 року  ОСОБА_1 був повідомлений. Відповідно до тексту оскаржуваного рішення ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Як убачається із відповіді Миронівського районного суду Київської області, адвокат Біленчук С. М., який представляв інтереси ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 були присутні у приміщенні суду у визначений час, тобто, з`явились для участі в розгляді справи, однак справу було розглянуто у їх відсутність. 
З огляду на викладене, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причин, а тому клопотання ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.
В судовому засіданні  ОСОБА_1 та його захисник адвокат Біленчук С. М. підтримали доводи апеляційної скарги 
Дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеозаписи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи рішення про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, суд посилався на дані, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, та відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, рапорті, направленні на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, поясненнях свідків.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за текстом Інструкція).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 11.12.2022 року о 11:10 год. в Обухівському районі, Миронівській ТГ, с. Маслівка, вул. Борисенка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia A5 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, підвищена жвавість, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, викладена у протоколі суть правопорушення є зрозумілою та відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відсутність у протоколі прізвища поліцейського СРПП ВП №2 Обухівського РУП старшого сержанта поліції Обозового С. С. не спростовує змісту протоколу та наявність складу адміністративного правопорушення, а особу працівника поліції можливо встановити із долученого рапорту. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис з місця події, вважає за необхідне навести послідовність зафіксованих на ньому обставин.
Як убачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, працівники поліції зупинили транспортний засіб Skoda Octavia A5 д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . 
На відеозаписі чітко зафіксовано, що працівником поліції запропоновано  ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що він відмовився.
Посилання ОСОБА_1 на відсутність в нього ознак сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки такі ознаки відображені в протоколі та в поясненнях свідків.
Доводи  ОСОБА_1 про те, що він спочатку відмовився від проходження огляду, однак потім наполягав на його проходженні, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 викладеними в протоколі, де зазначено, що він «від огляду відмовляється, бо не вживав нічого», іншої своєї позиції не висловив, підписав протокол та отримав його копію.
Відсутність в протоколі відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи не приймаються до уваги, оскільки, працівниками поліції було зафіксовану відмову водія від проходження огляду в присутності двох свідків, що згідно вимог ст. 266 КУпАП виключає обов`язкове застосування технічних засобів відеозапису. При цьому, суд не позбавлений можливості дослідити відеозапис, задля встановлення дійсних обставин справи.
Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що процедура проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння проведена працівниками поліції з дотриманням вимог закону.
Доводи захисника про те, що в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» патрульним поліцейським не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
Посилання ОСОБА_1 на невідповідність дати заповнення направлення на проходження огляду до закладу охорони здоров`я не приймаються до уваги, оскільки вони ґрунтується виключно на припущеннях скаржника. 
Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного судового рішення та спростовували його висновки під час апеляційного розгляду справи наведено не було.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що доводи скаржника не спростовують наявні в матеріалах справи докази та встановлені обставини, а тому, висновок суду першої інстанції про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним.
Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).
Суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно розглянув справу, а тому дійшов правильного висновку про визнання  ОСОБА_1 винуватим та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак підстави для скасування постанови Миронівського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року відсутні.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,
 
П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Миронівського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           Т.О. Невідома