П О С Т А Н О В А
                                        І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
20 листопада 2023 року                                                                                     м. Київ
        
Справа № 759/6945/22
Провадження: № 22-ц/824/6721/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,
суддів  Поліщук Н. В., Нежури В. А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року, ухвалене  під головуванням судді Твердохліб Ю. О.,
у справі за позовом ОСОБА_2  до   ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,
 
у с т а н о в и в:
 
У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини, та додаткові витрати у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року позов   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено частково.
Стягнуто з   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки -   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнуто з   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додаткові витрати на дочку -   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 3 000,00 (три тисячі) грн., щомісячно, починаючи з 23 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
Не погодившись із таким судовим рішенням,   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального, просив скасувати рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на дитину та ухвалити в цій частині  нове судове рішення про стягнення з нього додаткових витрат на дитину у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. та зобов`язати позивача надавати звіт про витрачені кошти.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував докази, які відповідач не міг подати на відповідному етапі розгляду справи, оскільки на той момент їх не існувало. Повідомив, що під час розгляду справи він працевлаштувався на роботу, про що суду було надано відповідні докази, які підтверджують його матеріальний стан, також повідомив, що суд першої інстанції не врахував його стан здоров`я, залишивши поза увагою наявний в матеріалах справи протокол медичних досліджень.
Окрім того, зазначив, що позивачем не було надано, а  судом не встановлювалось при ухваленні рішення реального щомісячного розміру додаткових витрат на дитину та саму реальність таких витрат. У матеріалах справи відсутній підтверджений доказами розрахунок позивача про розмір місячних витрат на лікування дитини, не зазначено, що ці витрати є додатковими у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України, та що вони здійснюються позивачем поза межами коштів, які щомісяця він добровільно сплачує на утримання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги та вказала, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження факту понесення нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних з її лікуванням. Просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Як убачається з матеріалів справи, 14.09.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась дочка     ОСОБА_3 .
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2022 року шлюб між сторонами розірвано.
Вирішуючи позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції вважав документально підтвердженими понесені позивачкою витрати, викликані особливими потребами дитини, що складаються з постійного медичного забезпечення. проходження призначеної лікарями лікувальної медичної терапії та занять з логопедом, дефектологом, всього на загальну суму 3 000 грн., щомісячно.
Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне. 
Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків,з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
 Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та у постановах Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі   № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), 01 квітня 2019 року у справі № 233/3518/17, від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17.
Зокрема, у постанові Верховного суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19, було роз`яснено, що присуджений розмір додаткових витрат на дитину не є незмінним, адже відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про зменшення розміру присуджених до стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини після істотної зміни або припинення обставин (одужання або істотне покращення стану здоров`я його дитини), які стали підставою для задоволення позову. 
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 Вирішуючи спір в частині стягнення додаткових витрат на дитину суд першої інстанції правильно врахував стан здоров`я доньки сторін, яка є інвалідом з дитинства, та потребує постійного лікування та догляду.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано: копію медичного висновку № 64 на дитину-інваліда віком до 18 років від 10.09.2020 року, відповідно якого   ОСОБА_3 має захворювання на психологічний синдром у дитини з когнітивним недорозвиненням (а.с. 14, 112); копію довідки консультативного огляду від 27.05.2022 року лікаря офтальмолога поліклініки «Добробуд», згідно якої діагноз ОСОБА_3 - складний гіперметропічний астигматизм середнього ступеню, ністагм (а.с. 23); копії консультативних висновків спеціалістів Національної спеціальної лікарні «Охматдит» від 30.05.2022, відповідно яких діагноз ОСОБА_3 - мікроцефаліт, когнітивна недостатність, передчасне статеве дозрівання (а.с. 28, 29); копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 , відповідно до якої  призначено лікування: ін`єкції в/м "Диферелин 3,75 мг" 1 раз в 28 днів, на постійній основі (а.с.69-70); квитанції логопедичного кабінету, з яких убачається, що дитина відвідувала логопедичні заняття, вартість 250,00 грн. за одне заняття (а.с. 15-22); копію договору на проведення (надання) корекційно-розвиваючих занять (послуг) та квитанцій про сплату занять (2 рази на тиждень, 700 грн. за одне заняття) (а.с. 118-129).
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи на відшкодування додаткових витрат на дитину 3 000 (три тисячі) грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив із наданих позивачкою дублікатів квитанцій, копій фіскальних чеків на підтвердження додаткових витрат,  які вона щомісячно несе на забезпечення лікування спільної дитини.
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначив, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати 3000 грн. додаткових витрат на дитину щомісячно.На підтвердження свого матеріального стану надав копію наказу ФОП ОСОБА_4 від 08.11.2022 року № 08/11/22-1 про прийняття на роботу ОСОБА_1 , з якого убачається, що його посадовий оклад на місяць становить 6 700 грн. (а. с. 207).
Колегія суддів, зважаючи на здоровий фізичний стан відповідача, відсутність обмежень у виборі роботи з гідним рівнем заробітної плати та працевлаштування, з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, вважає такі посилання не прийнятними, оскільки забезпечення належного рівня життя своїх дітей є обов`язком батька.
Колегія суддів ураховує і той факт, що відповідач добровільно сплачував аліменти у розмірі 4000 грн., не маючи на той час офіційного працевлаштування.
На ім`я ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб Renoult Kangoo, VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску (а. с. 111).
Із матеріалів справи також убачається, що відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,100 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці побудовано будинок, загальною площею 119,4 кв. м., якій на праві власності належить відповідачу.
Окрім того, згідно з медичного висновку № 140 від 13.08.2022 встановлено поточний патологічний стан дитини ОСОБА_3 : «психоорганічний синдром у дитини з межовим рівнем інтелекту» з зазначенням дати наступного переогляду дитини  на зміни стану в її здоров`ї, а саме, 13.07.2024. (а.с. 112).
Відповідачем в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б підтверджували істотну зміну або припинення обставин, які б стали підставою для зменшення витрат по догляду за дитиною, призначені судом.  
Посилання в апеляційні скарзі відповідача на його незадовільний стан здоров`я відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки, виконання робіт на посаді слюсаря-сантехніка передбачає виконання робіт середньої складності (зокрема, здійснення ремонтних робіт каналізації, водопостачання, тощо), що свідчить про відсутність медичних протипоказань у відповідача для виконання робіт на цій посаді. 
Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що постановлене судом першої інстанції рішення на підставі роздруківок з інтернету, копій, фотографій, які не встановлюють ніякого факту, копій фіскальних чеків, не дають встановити обставини справи, колегія суддів відхиляє, оскільки, оригінали квитанцій та товарних чеків знаходяться у позивачки. У засіданні суду першої інстанції 28 жовтня 2022 року позивачкою надавались пояснення щодо обставин справи, було підтверджено відвідування занять із логопедом, корекційно-розвивальних занять, проходження медичних оглядів, відвідування лікарів, тощо (а.с. 172). Крім того, особливістю фіскальних та товарних чеків є те, що в них не зазначаються дані особи-платника товару чи послуги, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. Під час розгляду справи відповідач не був позбавлений процесуальної можливості витребувати у позивачки чи інших осіб оригінали документів та відомості, які тепер ставляться ним під сумнів. 
Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду скарга не містить. 
Оскаржуване судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частиною першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Колегія суддів доходить висновку про те, що  суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов правильного висновку в частині щодо задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року залишити  без змін.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року залишити без змін.
 
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

Головуючий                                                                                                         Т. О. Невідома
 
Судді                                                                                                          Н.  В. Поліщук
 
                                                                                                                   В. А. Нежура