ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2023 року 
м. Київ
справа №520/12639/2020
адміністративне провадження № К/9901/10726/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Єзерова А.А., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 9 листопада           2020 року у складі судді Чудних С.О. та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Катунова В.В. (головуючий), суддів: Ральченка І.М., Чалого І.С. у справі за його позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність МВС України в частині невжиття заходів щодо подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області) для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;
- зобов`язати МВС України подати необхідних документів до ГУ ПФУ в Харківській області для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , з урахуванням вислуги 27 років 04 місяці 14 днів.
2. Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 9 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року, у задоволенні позову відмовив.  
2.1 Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач не мав обов`язку на подання до ГУ ПФУ в Харківській області документів для призначення пенсії за вислугу років, оскільки позивач не має права на призначення такої пенсії.
3. Судами попередніх інстанцій встановлені такі обставини справи, що мають значення для вирішення справи:
3.1 Позивач проходив службу в органах МВС України.
3.2 Станом на 6 листопада 2015 року, день звільнення зі служби, вислуга років позивача на день звільнення складала 27 років 04 місяці 14 днів, з яких у календарному обчисленні становила 19 років 2 місяці 10 днів, у пільговому - 8 років 2 місяці 4 дні.
3.3 14 липня 2020 року позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Луганській області із запитом, у якому просив зазначити, яка вислуга років була у ОСОБА_1 станом на день звільнення 6 листопада 2015 року з урахуванням пільгової вислуги та зазначити чи подавалось органами МВС подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років.
3.4 Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області листом від 27 липня 2020 року №ВДЗ/151 повідомила позивачу про відсутність підстав для призначення йому пенсії за вислугу років.
3.5 7 серпня 2020 року позивач направив до МВС України заяву, у якій він просив підготувати документи та звернутись до ГУ ПФУ в Харківській області з поданням про призначення йому пенсії за вислугу років.
3.6 Позивач відповіді від МВС України не отримав.
3.7 Уважаючи бездіяльність відповідача щодо подання до ГУ ПФУ в Харківській області документів для призначення пенсії протиправною, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.
Короткий зміст вимог і узагальнені доводи касаційної скарги, узагальнені позиції інших учасників справи:
4. Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та задовольнити позов у повному обсязі. 
4.1 У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що в документах для призначення йому пенсії МВС України не враховано пільгову вислугу років для призначення пенсії, яка на момент його виходу на пенсію давала можливість отримати пенсію згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).    
5. Відповідач відзив на касаційну скаргу не подав.  
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
6. При розгляді касаційної скарги колегією суддів враховуються приписи частин першої-другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у відповідності до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
7. Норми матеріального права під час перевірки судом касаційної інстанції правильності їх застосування судами попередніх інстанцій застосовуються у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.  
8. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
10. Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом №2262-ХІІ.
11. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано, зокрема, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі - Порядок №3-1, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
12. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із вищезазначеним Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
13. Пунктом 12 Порядку №3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
14. Зважаючи на викладене, колегія суддів звертає увагу, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення їм пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії та встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України.
15. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від                  28 листопада 2018 у справі №537/1980/16-а.
16. Пунктом «б» частини першої статті 1-2 Закону №2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
17. Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
18. Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
19. Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.
20. Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
21. Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
22. На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від    17 липня 1992 року №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
23. Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 3 березня 2021 року (справа №805/3923/18-а) відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 березня, 19 вересня 2018 року (справи №№295/6301/17, №725/1959/17, відповідно) і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-ХІІ у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
24. Зазначене вище правове регулювання та висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дають змогу дійти висновку, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
25. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.
26. Окрім цього, за наслідками розгляду справи №480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив наступні правові висновки:
1. В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»    календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.
27. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду у справі №480/4241/18 відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.
28. Зважаючи на викладене, висновок судів попередніх інстанцій про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років є помилковим, адже цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
29. Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно з копії витягу з наказу Головного управління МВС України у Луганській області від 6 листопада 2015 року №402 о/с, позивача звільнено зі служби за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Закону України «Про Національну поліцію». Станом на 06.11.2015 вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становила            19 років 2 місяці 10 днів.
30. Ураховуючи правові висновки, наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 3 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для оформлення відповідачем всіх необхідних документів для призначення пенсії позивачу за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.
31. У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що станом на 6 листопада 2015 року, день звільнення зі служби, вислуга років позивача на день звільнення складала 27 років 04 місяці 14 днів, з яких у календарному обчисленні становила 19 років 2 місяці 10 днів, у пільговому - 8 років 2 місяці 4 дні.
32. З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.
33. Згідно частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
34. Ураховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій у цій справі неправильно застосували норми матеріального права, що є підставою, передбаченою статтею 351 КАС України, для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись статтями 327, 345, 349, 353 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року скасувати. 
Ухвалити нове рішення.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України в частині невжиття заходів щодо подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 від 7 серпня 2020 року щодо порядку обчислення стажу для вислуги років для призначення пенсії у відповідності до пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 з урахуванням висновків суду.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              А.А. Єзеров
                                                                                                                                  С.М. Чиркін